ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року	справа № 380/8829/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 із вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не включенні до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати позивачу компенсацію за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, обчисливши її суму виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні позивача з військової служби відповідач нарахував не в повному обсязі грошову компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, не включивши до складу грошового забезпечення, з якого здійснювався розрахунок такої компенсації, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яку позивач отримував під час проходження служби як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення. Позивач вважає, що такою бездіяльністю відповідача порушено його право на мирне володіння майном.
Ухвалою судді від 11.05.2026 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Заперечення відповідача зводяться до того, що відповідно до пункту 6 розділу XXI Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 розмір грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород). На переконання відповідача, винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а тому не може бути включена до бази для нарахування зазначеної компенсації.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2025 № 20 (по стройовій частині), старший солдат ОСОБА_1 , водій-електрик взводу зв`язку та телемеханіки роти радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, звільнений з військової служби у запас та з 24.01.2025 виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
Зазначеним наказом, серед іншого, командир військової частини НОМЕР_1 розпорядився виплатити позивачу грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30000 грн.
За даними довідки військової частини НОМЕР_1 про нараховану додаткову винагороду на період дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 24.01.2025, позивачу нараховувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, зокрема за лютий 2022 року - 5357,14 грн, за період з березня 2022 року по січень 2023 року - щомісячно по 30000,00 грн, а також у подальші періоди. Загальний розмір нарахованої додаткової винагороди склав 560374,94 грн.
24.12.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2022 рік із включенням до складу грошового забезпечення, з якого здійснювався розрахунок такої компенсації, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Листом від 13.02.2026 № 71/15/133 відповідач повідомив позивача, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану виплачувалась за періоди наявності підтверджуючих документів щодо участі у бойових діях, виконання бойового (спеціального) завдання або забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, що, на думку відповідача, унеможливлює її врахування при розрахунку компенсації за невикористані відпустки.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд керується таким.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри грошового забезпечення встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок його виплати визначається Міністром оборони України.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення. У рік звільнення таких військовослужбовців за невикористану щорічну основну або додаткову відпустку виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено тарифну сітку та додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців. Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що грошове забезпечення складається з посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням; щомісячних додаткових видів (підвищення, надбавки, доплати, винагороди постійного характеру, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України закріплені у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
Пунктом 2 розділу I Порядку № 260 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що грошове забезпечення охоплює: щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагорода за кібербезпеку та кіберзахист, премія); одноразові додаткові (винагороди, додаткова винагорода на період дії воєнного стану, допомоги).
Пунктом 6 розділу XXXI Порядку № 260 встановлено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» запроваджено додаткову винагороду військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання, у розмірі на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Ключовим у цьому спорі є питання правової природи додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, та можливості її врахування у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки.
Вирішуючи це питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.09.2024 у справі № 240/32125/23, в якій Суд констатував, що, на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт (пункт) 6 розділу XXXI Порядку № 260 не містить застережень щодо заборони урахування винагороди у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки. Навпаки, за приписами зазначеної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Верховний Суд у вказаній постанові дійшов висновку, що додаткова винагорода, запроваджена постановою Кабінету Міністрів України № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому входить до складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки, оскільки пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260 не містить жодних винятків щодо урахування таких винагород.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 240/31245/23 та від 30.10.2025 у справі № 240/33499/23, в яких Верховний Суд послідовно вказував, що додаткова винагорода за постановою № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення і входить до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, якщо така винагорода виплачувалась військовослужбовцю перед звільненням.
В силу приписів частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, належить виключно до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та не підлягає урахуванню при розрахунку компенсації. За своїм характером ця винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісячно, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про нараховану додаткову винагороду, а отже, має ознаки щомісячного додаткового виду грошового забезпечення. Посилання відповідача на пункт 6 розділу XXI Наказу № 260 (щодо допомоги на оздоровлення) є помилковим, оскільки правила обчислення допомоги на оздоровлення прямо виключають винагороди зі складу грошового забезпечення, тоді як пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин щодо компенсації за невикористані дні відпустки, такого застереження не містить.
Як встановлено судом, додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, виплачувалась позивачу під час проходження служби, зокрема щомісячно у 2022 році, що відповідачем не заперечується та підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2025 № 20 і довідкою про нараховану додаткову винагороду.
За таких обставин при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік відповідач був зобов`язаний урахувати суму додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яку позивач отримував як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік є протиправною, а відповідна позовна вимога - обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. При цьому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача перерахувати позивачу грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, обчисливши її суму виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) перерахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, обчисливши її суму виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.