Справа № 587/622/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання - Джепи В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, третя особа: Сумська районна державна нотаріальна контора про скасування заборони на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до Степанівської селищної ради Сумського району Сумської областіпро скасування заборони на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладеної реєстратором Сумської районної державної нотаріальної контори на підставі повідомлення Підліснівкої сільської ради від 27 лютого 1992 року та визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок після смерті матері ОСОБА_2 , батька ОСОБА_3 та брата ОСОБА_4 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . За життя, 14 грудня 1991 року як працівник вона придбала у колгоспу ім. Дзержинського с. Підліснівка у власність житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок придбаний у період шлюбу. Батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рідний брат позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою оформлення спадкових прав на будинку позивач звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, батька та брата. Проте 05 вересня 2025 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні частки житлового будинку. Постанова обґрунтована тим, що у спадковій справі №1876/2000 після смерті матері маються невідповідності щодо того, хто та яким чином прийняв спадщину, або відмовився від її прийняття. Крім того, за життя батько позивача - ОСОБА_3 не оформив свою частку на будинок як набуту у шлюбі. Тобто нотаріус не зміг встановити безспірне коло спадкоємців та склад спадкового майна після смерті матері. Також нотаріусом винесена постанова від 05 вересня 2025 року про відмову у знятті заборони відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , накладеної секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області Сущенко В. Д. 14 грудня 1991 року за реєстровим номером 7. Зібраними доказами встановлено, що правонаступник колгоспу ім. Дзержинського с. Підліснівка - САТЗТ «ПІДЛІСНВСЬКЕ» ліквідовано, правонаступники відсутні. В матеріалах спадкових справ відсутні вимоги кредиторів колгоспу ім. Дзержинського чи його правонаступників щодо будинку, який належав ОСОБА_2 , а отже вказане свідчить про втрату кредиторами станом на день його ліквідації 16 липня 2002 року належних їм прав на вимогу. Крім того, 25 років, упродовж яких необхідно було сплатити кошти за будинок, спливли у 2016 році. ОСОБА_1 проживав разом з батьками та братом. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, батька та брата фактом проживання разом з ними.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Від представника відповідача Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду, проти позову не заперечує.
Від представника третьої особи Сумської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до положення частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 31 березня 2026 року витребувано докази у справі.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 28 квітня 1979 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 13).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10 зв.б.).
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 10 зв.б., а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 10).
За життя, 14 грудня 1991 року ОСОБА_2 , як працівник, придбала у колгоспу ім. Дзержинського с. Підліснівка у власність житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу будинку садового типу з надвірними спорудами, зареєстрованим в реєстрі за № 70 (а.с. 11).
Згідно з довідкою Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області №16/05-06 від 21 березня 2025 року на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_3 разом з чоловіком - ОСОБА_3 , сином ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався (а.с. 85).
Батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 13 зв.б.)
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 14 зв.б.).
З довідки Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області № 76/05-06 від 07 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований у будинку разом із братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від імені ОСОБА_4 Степанівською селищною радою заповіт не посвідчувався (а.с. 42).
Рішенням виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області № 391 від 29 вересня 2025 року було змінено поштову адресу житлового будинку з попередньої: АДРЕСА_1 на нову адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 19).
З довідки КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради №147-1-08/25 від 26 вересня 2025 року та технічного паспорту вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 15-18).
05 вересня 2025 року державним нотаріусом Сумської районної ДНК винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідні частки житлового будинку після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .Постанова обґрунтована тим, що у спадковій справі №1876/2000 після смерті матері маються невідповідності щодо того, хто та яким чином прийняв спадщину або відмовився від її прийняття. Крім того, за життя батько позивача - ОСОБА_3 не оформив свою частку на будинок як набуту у шлюбі.У спадковій справі №378/2013, заведеній після смерті батька, спадкоємцями стали у рівних частинах позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4 . Останній не встиг отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті брата була заведена спадкова справа №20/2025, єдиним спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 (а.с. 41-59).Отже, нотаріус не зміг встановити безспірне коло спадкоємців та склад спадкового майна після смерті матері (а.с. 20-22).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
ОСОБА_1 проживав разом з батьками та братом, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та матеріалами спадкової справи №1876/2000 після смерті матері (а.с. 82-103). Позивач приймав спадщину після смерті матері, батька та брата фактом проживання з ними на день їх смерті.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 липня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 успадкували по 1/2 частки земельної ділянки площею 3,8292, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області, після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 27).
Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 успадкував частину земельної ділянки, загальною площею 3,8292 з кадастровим номером 5924786300:06:002:0051, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 5924786300:07:003:0336, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Підліснівка, після смерті брата ОСОБА_4 (а.с. 30-33).
Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (у редакції на дату смерті матері) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
За приписами ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.
Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
За нормами ст. 2 Кодексу про шлюб та сім`ю, чинного на момент набуття права на будинок та момент відкриття спадщини, 1/2 частка у набутому будинку за законом належить чоловіку ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Отже, у разі якщо позивач ОСОБА_1 чи його брат ОСОБА_4 не прийняли спадщину після смерті матері, то спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_3 , так як на момент смерті вступив у фактичне володіння майном, оскільки проживав разом зі своєю дружиною.
Пізніше цю прийняту, але не оформлену спадщину, прийняли після смерті батька в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується вже виданими свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с. 27, 30-33).
Таким чином, внаслідок смерті всіх співвласників будинку: матері, батька та брата як спадкодавців позивача, позивач успадкував в цілому житловий будинок.
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно зі ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіли спадковим майном у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на законних підставах.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями його майна були позивач ОСОБА_1 та померлий брат ОСОБА_4 .
Таким чином, внаслідок смерті всіх спадкодавців позивач успадкував в цілому житловий будинок.
А тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Також нотаріусом винесено постанову № 843/02-31 від 05 вересня 2025року про відмову у знятті заборони відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , накладеної секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області Сущенко В.Д. 14 грудня 1991 року за реєстровим номером 7.Постанова обґрунтована тим, що відсутні документи від кредитора - колгоспу ім. Дзержинського, які б підтверджували виконання, припинення, розірвання, визнання недійсним договору купівлі-продажу з умовами розстрочення платежу на 25 років (а.с. 23).
Відповідно до п. 3 Договору купівлі-продажу будинку від 14 грудня 1991 року продаж здійснюється на умовах оплати працівником 50% залишкової вартості будинку, що становить 10098 рублів. Виплата вказаної суми проводиться щомісячно протягом 25 років. Працівник може достроково сплатити борг перед господарством та розрахуватись з ним повністю до настання кінцевого строку платежу.
Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту).
Відповідно до відповіді архівного відділу Сумської районної державної адміністрації від 19 січня 2026 року колгосп ім. Дзержинського с. Підліснівка Сумського району Сумської області у 1992 році був реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Підліснівське» с. Підліснівка Сумського району Сумської області. В 1995 році КСП «Підліснівське» реорганізоване в Сільськогосподарське акціонерно-пайове товариство закритого типу «Підліснівське» с. Підліснівка Сумського району, а в березні 2000 року перейменоване на «Сількогосподарське закрите акціонерне товариство «Підліснівське». 
З відповіді Головного управління статистики у Сумській області вбачається, що станом на 02 лютого 2026 року Сільськогосподарське акціонерне товариство закритого типу «Підліснівське» ліквідоване 16 липня 2002 року, інформація щодо правонаступників відсутня (а.с. 26).
Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про господарські товариства» № 1576-XII від 19 вересня 1991 року (у редакції станом на 2002 рік) до акціонерних товариств належать: відкрите акціонерне товариство, акції якого можуть розповсюджуватисяшляхом відкритої підписки та купівлі-продажу на біржах; закрите акціонерне товариство, акції якого розподіляються між засновниками і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на біржі. Закрите акціонерне товариство може бути реорганізовано у відкрите шляхом реєстрації його акцій у порядку, передбаченому законодавством про цінні папери і фондову біржу, і внесенням змін до статуту товариства.
Відповідно до ст. 19 цього закону у редакції 2002 року припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. 
Згідно зі ст. 22 цього закону у редакції 2002 року ліквідація товариства вважається завершеною, а товариство таким, що припинило свою діяльність, з моменту внесення запису про це до державного реєстру.
Таким чином, зібраними доказами підтверджується ліквідація правонаступника колгоспу ім. Дзержинського с. Підліснівка - САТЗТ «Підліснівське» та відсутність правонаступників. Також в матеріалах спадкових справ відсутні вимоги кредиторів колгоспу ім. Дзержинського щодо будинку, який належав ОСОБА_2 , що свідчить про втрату прав вимог щодо вказаного майна станом на день ліквідації правонаступника колгоспу 16 липня 2002 року (а.с. 41-59, 82-103).
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Враховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є скасування арешту з майна власника майна, який не може вільно розпоряджатися своїм майном, вбачається наявність спору про захист права власності, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, наявність обтяження нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , позбавляє позивача можливості реалізовувати свої права як власника.
Згідно зі ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, враховуючи, що довготривалий період часу Сільськогосподарське акціонерне товариство закритого типу «Підліснівське» не існує, відсутні відомості щодо невиконання спадкодавцем зобов`язання, тому з метою недопущення надмірного та тривалого втручання у права позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач не просить стягнути судовий збір з відповідачів, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 16, 317, 319, 328, 391, 1218, 1223, 1261-1265, 1268, 1296, 1297 ЦК України та ст. 4, 30,81, 141, 247 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 69,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Скасувати заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (адреса на теперішній час: АДРЕСА_3 ), накладену секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської ради народних депутатів Сумського району Сумської області Сущенко В. Д. 14 грудня 1991 року за реєстровим №7.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя          І. Г. Вортоломей