Справа № 766/17717/24
н/п 2/766/1205/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Рядчої Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Рожок О.В,
розглянувши у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: №12001019766101 від 17.04.2018 в розмірі 90289,65 грн, №1001872452301 від 13.05.2021 в розмірі 59631,19 грн та №1001935555201 від 30.07.2021 в розмірі 53349,45 грн, а всього 203270,29 грн, а також судовий збір у розмірі 2439,24 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитні договори: №12001019766101 від 17.04.2018, за яким позичальнику видано кредит у сумі 54200 грн.; №1001872452301 від 13.05.2021, за яким позичальнику видано кредит у сумі 45000 грн та №1001935555201 від 30.07.2021за яким позичальнику видано кредит у сумі 40000 грн.
Відповідачка не виконала свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21.08.2024 склала: 1) по кредитному договору №12001019766101 від 17.04.2018 в розмірі 90289,65 грн, з яких: 54145,15 грн. – заборгованість за кредитом; 36144,50 грн. – заборгованість за процентами; 2) по кредитному договору №1001872452301 від 13.05.2021 в розмірі 59631,19 грн, з яких: 33712,47 грн. – заборгованість за кредитом; 7,02 грн – заборгованість процентами; 25911,70 грн. – заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору №1001935555201 від 30.07.2021 в розмірі 53349,45 грн, з яких: 32174,10 грн. – заборгованість за кредитом; 6,29 грн – заборгованість процентами; 21169,06 грн. – заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вказаним кредитним договорам станом на 21.08.2024 склала 203270,29 грн.
Представник відповідачки В.В.Скользнєва надала до суду відзив, в якому просила частково задовольнити позовні вимоги, а саме за кредитним договором №12001019766101 від 17.04.2018 в розмірі 10847,35 грн, за кредитним договором №1001872452301 від 13.05.2021 в розмірі 17573,49 грн та за кредитним договором №1001935555201 від 30.07.2021 в розмірі 19024,39 грн. Зокрема щодо кредитного договору №12001019766101 від 17.04.2018 зазначила, що стягнення зазначених процентів не підлягає задоволенню, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 17.04.2018, яким є заява №2001019766101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була підписана відповідачкою. Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості станом на 21.08.2024 року, а саме колонку "Фактичне погашення", можна дійти висновку, що позивачем станом на 21.08.2024 року було зараховано в рахунок процентів за користування кредитом кошти, сплачені відповідачкою в сумі 43297,80 грн. Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 17.04.2018 року, не передбачена сплата процентів за користування кредитом, зараховані позивачем кошти в рахунок процентів в сумі 43297,80 коп. необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість за тілом кредиту складає наступним чином: 54145,15 – 43 297,80 = 10 847,35 грн. Щодо кредитного договору №1001872452301 від 13.05.2021 року виснує наступне. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У зв`язку із зазначеним, відповідачка вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди в розмірі 25911.7 грн. від суми кредиту є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості станом на 21.08.2024 року, а саме колонку "Фактичне погашення", можна дійти висновку, що позивачем станом на 21.08.2024 року було зараховано в рахунок комісії за користування кредитом кошти, сплачені відповідачкою в сумі 16146 грн. Враховуючи, що нарахування комісії за цим кредитним договором не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування», зараховані позивачем кошти в рахунок погашення комісії в сумі 16146 коп. необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість за тілом кредиту складає наступним чином: 33712.47 – 16146= 17566,47 грн. Це ж стосується і кредитного договору №1001935555201 від 30.07.2021, перевіривши розрахунок заборгованості станом на 21.08.2024 року, а саме колонку "Фактичне погашення", можна дійти висновку, що позивачем станом на 21.08.2024 року було зараховано в рахунок комісії за користування кредитом кошти сплачені відповідачкою в сумі 13156 грн, які необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість за тілом кредиту складає наступним чином: 32174,1 – 13156 = 19018,10 грн. Крім того, просила стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу.
03.01.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача Н.І.Шуміловою надано до суду відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позов повністю. Так, 17.04.2018р. відповідачка звернулась до Банку з метою отримання кредиту. Ліміт кредитування встановлено 1 000,00 грн., який був збільшений до 54 200,00 грн. Відповідачка, підписанням цієї Заяви беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом – ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування. Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання відповідачкою Заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення відповідачки з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий відповідачці на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо комісій, зокрема, зазначила, що умовами договорів передбачено сплату відсотків за користування кредитом, а також комісії банку за обслуговування кредитної заборгованості. Разом з тим, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), а саме, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування"(в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору). А відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту....». Також позивач не вбачає підстав для зарахування в рахунок погашення тіла кредиту, сплачених відповідачкою коштів в якості погашення відсотків та тіла кредитів, оскільки сплата вказаних коштів не є предметом даного судового розгляду, а відповідно до положень ст. 13, 264 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, та при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Зустрічного позову з цього приводу, відповідачем не заявлено. Розмір витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути відповідачка, вважає неспівмірним із складністю справи та завищеним.
06.02.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача Я.В.Кущ також надано до суду відповідь на відзив, в якій містилися обґрунтування аналогічні попередній відповіді на відзив. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Протокольною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідачки в судове засідання не з`явився та на відеоконференцію не підключився повторно. В судовому засіданні, проведеному 19.05.2025, представник В.В.Скользнєва просила частково відмовити в задоволенні позовних вимог, а саме відмовити в стягненні комісії. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 17.04.2018 відповідачка – ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «ПУМБ» (яке є правонаступником АТ «ПУМБ») і підписала заяву №12001019766101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої, підписанням цієї заяви Клієнт беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги.
Заява №2001019766101 містить анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, розмір кредитного ліміту (1 000,00 грн.), розмір реальної річної процентної ставки (59,23%). 
Однак, заява не містить даних про умови кредитування, в тому числі не зазначена процентна ставка. Крім того, Заява містить положення, що клієнт підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на умовах, розміщених на офіційному веб-сайті Страховика та зазначених нижче у вигляді Заяви на приєднання до Договору страхування.
У Паспорті споживчого кредиту вказано, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною до "17" квітня 2018 року, тобто діє до 17.04.2018 року, а саме до дати кредитування та вичерпує свою дію 17.04.2018 року. Тобто на кредитні відносини по Заяві №2001019766101 від 17.04.2018 року не поширюється, що, зокрема, підтверджується тим, що містить позначку, про те що "умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеній у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо". 
Згідно довідки позивача кредитний ліміт по Договору №2001019766101 від 17.04.2018 збільшено 26.05.2023 до 54200 грн.
13.05.2021 відповідачка звернулася до позивача і підписала заяву №1001872452301 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої, підписанням цієї заяви Клієнт беззастережно підтверджує та приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги. 
На підставі заяви №1001872452301 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.05.2021 відповідачка просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: кредит у сумі 45000 грн на строк 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% та зі сплатою відсотків 0,01% річних.
Як убачається із графіку платежів, схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами) дата платежу до 13 числа кожного місяця, платіжні періоди з 13.05.2021 по 13.05.2024, сума платежу щомісяця 2595,69 грн, останній платіж 2595,73 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1345,50 грн щомісяця.
13.05.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, яким встановлено основні умови кредитування: тип кредиту - кредит 45000гривень, строк кредитування 36 місяців, мета отримання кредиту – загальні споживчі цілі, спосіб надання кредиту - безготівковий переказ, процентна ставка – 0,01% річних, тип процентної ставки фіксована, щомісячна комісія – 2,99% та порядок повернення кредиту щомісячно ануїтетними платежами згідно графіку платежів.
30.07.2021відповідачка звернулася до позивача і підписала заяву №1001935555201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої, підписанням цієї заяви Клієнт беззастережно підтверджує та приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги. 
На підставі заяви №1001935555201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 30.07.2021відповідачка просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: кредит у сумі 40000 грн на строк 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% та зі сплатою відсотків 0,01% річних.
Як убачається із графіку платежів, схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами) дата платежу до 30 числа кожного місяця, платіжні періоди з 30.07.2021 по 30.07.2024, сума платежу щомісяця 2307,28 грн, останній платіж 2307.18 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1196,00 грн щомісяця.
30.07.2021між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, яким встановлено основні умови кредитування: тип кредиту - кредит 40000гривень, строк кредитування 36 місяців, мета отримання кредиту – загальні споживчі цілі, спосіб надання кредиту - безготівковий переказ, процентна ставка – 0,01% річних, тип процентної ставки фіксована, щомісячна комісія – 2,99% та порядок повернення кредиту щомісячно ануїтетними платежами згідно графіку платежів.
Позивач на підтвердження укладення кредитних договорів, а саме видачі банком коштів по договору, надав платіжну інструкцію від 13.05.2021 та 30.07.2021, згідно яких АТ «ПУМБ» надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 45000, 00 грн та 40000,00 грн відповідно.
Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується також виписками по особовому рахунку відповідачки.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору приєднання були розроблені АТ «ПУМБ», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, банк просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума заборгованості за кредитом), яку фактично отримав в борг позичальник, стягнути заборгованість за процентами.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач ознайомився з публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та погодився з нею.
Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки вони не підписані позичальником, ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Тарифи банку й в Умови та Правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача можуть будь-коли змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19), за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції, ухвалених за наслідками розгляду спору у подібних правовідносин.
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, вбачається, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для стягнення відсотків за користування кредитними коштами за Договором №12001019766101 від 17.04.2018, оскільки між сторонами не було погоджено істотних умов щодо порядку та строку сплати відсотків за користування кредитними коштами, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично отримані та використані позичальником кошти, які останньою у добровільному порядку повернуті не були.
Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості станом на 21.08.2024 року, а саме колонку "Фактичне погашення", можна дійти висновку, що позивачем станом на 21.08.2024 року було зараховано в рахунок процентів за користування кредитом кошти, сплачені відповідачкою в сумі 43 297,80 грн. 
Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 17.04.2018 року, не передбачена сплата процентів за користування кредитом, зараховані позивачем кошти в рахунок процентів в сумі 43 297,80 коп. необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість по кредитному договору від 17.04.2018 року №2001019766101 за тілом кредиту складає наступним чином: 54145,15 – 43 297,80 = 10 847,35 грн. 
У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.
Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18).
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20)).
В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.
Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).
Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
У частині 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1-2 статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача.
Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини 1 статті 3, частина 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1-2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1-2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Подібний за змістом висновок викладений і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, у якій зазначено, що згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1-2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зроблено висновок про те, що якщо у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (і до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»), положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1-2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У справі, що розглядається, в кредитному договорі №1001872452301 від 13.05.2021та кредитному договорі №1001935555201 від 30.07.2021, які укладені після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», зазначено, що відповідачці видаються споживчі кредити на споживчі цілі.
При цьому, в зазначених кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.
За вказаних обставин та наведених положень закону суд приходить до висновку, що положення зазначених кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісія за обслуговування кредитної заборгованості) є нікчемними відповідно до частин 1-2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Перевіривши розрахунок заборгованості станом на 21.08.2024 року, а саме колонку "Фактичне погашення", можна дійти висновку, що позивачем станом на 21.08.2024 року було зараховано в рахунок комісії за користування кредитом по Договору №1001872452301 від 13.05.2021кошти, сплачені відповідачкою в сумі 16 146 грн, а по Договору №1001935555201 від 30.07.2021 - 13 156 грн. 
Враховуючи, що нарахування комісії за цими кредитними договорами не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування», зараховані позивачем кошти в рахунок погашення комісії необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість по Договору №1001872452301 від 13.05.2021за тілом кредиту складає наступним чином: 33712.47 – 16146= 17566,47 грн, а по Договору №1001935555201 від 30.07.2021складатиме 32 174,1 – 13156 = 19018,10 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідачкою на підтвердження витрат на правову допомогу надані договір про надання правової допомоги від 18.11.2024, Акт здачі-прийняття наданих послуг (написання відзиву 3 год., загальний розмір гонорару 6000 грн), квитанція від 17.12.2024 про оплату 6000 грн. Враховуючи заяву представника позивача про зменшення цих витрат,співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, суд вважає необхідним зменшити витрати до 5000 грн. Оскільки позов задоволено на 23,33%, витрати відповідачки на правову допомогу підлягають компенсації в розмірі 3833,50 грн.
Також, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 569,10 грнв рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.526,530,610,612,625,1050,1054, 1056-1ЦК України, ст.ст. 8, 11, 12, 18 Закону України «Про споживче кредитування» керуючись ст. ст.6-13,81,141, 258,259,263,264,265,354 ЦПК, суд
в и р і ш и в :
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами: №12001019766101 від 17.04.2018 в розмірі 10 847,35 грн., №1001872452301 від 13.05.2021 в розмірі 17566,47 грн, №1001935555201 від 30.07.2021 в розмірі 19018,10 грн, а всього 47431,92 грн, а також судовий збір у розмірі 569,10 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 3833,50 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (адреса вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070 ЄДРПОУ 14282829)
Відповідач:  ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя	Т. І. Рядча