Справа № 127/10858/26 
Провадження № 3/127/2229/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 173 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.03.2026 серії ВАД № 667969: «14.03.2026 об 14 год 32 хв за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 чіплявся до ОСОБА_2 , виражався на адресу заявниці нецензурною лайкою та розпилив в обличчя заявниці слизогінний газ, внаслідок чого порушив громадський спокій громадян».
ОСОБА_1  вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, категорично заперечував. Суду повідомив, що не виражався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та не розпиляв в обличчя ОСОБА_2 слизогінний газ. Познайомився із ОСОБА_2 ще у 2024 році, вона є переселенкою, разом ходять отримувати безкоштовні обіди, де ОСОБА_2 завжди проходить без черги, що дратує інших. Тому, ОСОБА_1 зробив їй зауваження, а також попросив спілкуватись українською мовою. ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 дійсно хтось розпилив в обличчя слизогінний газ, однак, він цього не робив.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Тобто, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян. Означені, передбачені диспозицією ст. 173 КУпАП стани: «порушення громадського порядку» та «порушення спокою громадян» – є обов`язковими альтернативними елементами об`єктивної сторони дрібного хуліганства. 
Проте, доказів, що діями ОСОБА_1 14.03.2026 о 14 год 32 хв було порушено громадський порядок, або порушено спокій громадян – не надано. 
Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 14.03.2026, що містяться в матеріалах справи вбачається, що остання 14.03.2026 орієнтовно о 14:30 год, перебуваючи на ринку «Урожай», підійшла до пункту видачі-прийому їжі. До ОСОБА_2 підійшов невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_3 , який також приходить по їжу, та розпочав конфлікт. Причиною конфлікту стало те, що ОСОБА_2 нібито підійшла до видачі без черги, на що ОСОБА_2 пояснила, що чергу їй займають. Однак, після того як ОСОБА_2 отримала їжу, чоловік на ім`я ОСОБА_3 підійшов та забризкав невідомим предметом очі, після чого вони почали пекти. ОСОБА_2 відвезли до лікарні.
Згідно довідки з КНП «ВОКПЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» від 14.03.2026 № 688, виданої ОСОБА_2 , діагноз: хімічний опік кон`юнктиви та рогівки I ступеня обох очей.
Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 14.03.2026, що містяться в матеріалах справи вбачається, що останній 14.03.2026, перебуваючи на ринку «Урожай», стояв в черзі пункту видачі їжі, де зайняв чергу, однак, відійшов додому щоб взяти лотки та попросив жінку, яка стояла попереду зайняти йому місце. Повернувшись, помітив жінку яка стала без черги. ОСОБА_4 попросила відчепитись, а чоловік, що стояв поруч запевнив, що чергу жінці займали. В подальшому, невідома особа застосувала препарат слизогінної дії. Будь-яких конфліктних ситуацій між нами не виникало, фізичних дій в сторону жінки не вчиняв.
У матеріалах справи наявні пояснення інших осіб, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які 14.03.2026 також перебували за адресою: АДРЕСА_2 , які підтверджують факт того, що ОСОБА_2 було розпилено в обличчя слизогінний газ, однак, вони не бачили хто це зробив.
Отже, з досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що ніхто із очевидців, крім ОСОБА_2 не вказує на те, що саме ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_2 , а саме, розпилив в обличчя слизогінний газ. Очевидці зазначають, що ОСОБА_1 дійсно перебував 14.03.2026 об 14 год 32 хв за адресою: АДРЕСА_2 , але жоден з очевидців не зазначає, що саме ОСОБА_1 застосував слизогінний газ в обличчя ОСОБА_2 .
У протоколі прийняття заяви від ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2026 та в письмових поясненнях ОСОБА_2 від 14.03.2026, викладено позицію однієї сторони конфлікту, яка не підтверджена іншими доказами та заперечується іншою стороною.
Слід зауважити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших доказів, не може бути достатнім доказом винуватості особи.
Крім того, ОСОБА_7 категорично заперечує вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_2 , пояснюючи, що ОСОБА_2 дійсно хтось розпилив в обличчя слизогінний газ, однак, це був не він. ОСОБА_1 лише зробив ОСОБА_2 зауваження, а також попросив спілкуватись українською мовою. Також, ОСОБА_1 категорично заперечує те, що він виражався на адресу заявниці нецензурною лайкою, чи чіплявся до неї.
Таким чином, при наявності двох протилежних версій, одна з яких жодним чином не підтверджена матеріалами справи, а інша жодним чином не спростована, приймаючи до уваги норми статті 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 173, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: