МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/5436/25 
Провадження № 2/210/277/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
10 червня 2026 року          
Металургійний районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді:    Скотар Р.Є.,
за участі секретаря судового засідання: Колос Д.В.,
позивача      ОСОБА_1 ,
представника відповідача    ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Від шлюбу народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З березня 2023 року ОСОБА_3 виїхала за кордон, перестала проживати разом із позивачем та спільною донькою, припинила приймати участь у її вихованні та утриманні, припинила надавати будь-яку матеріальну допомогу. З березня 2023 року кожен з подружжя живе окремим життям, фактично сім`я припинила своє існування. Починаючи з березня 2023 року ОСОБА_1 взяв на себе батьківські зобов`язання, самостійно виховує та утримує доньку, яка залишилась проживати разом з ним. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2025 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ у справі № 210/4740/24 про стягнення аліментів. Саксаганським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження № 76061002. Станом на теперішній час боржниця аліменти не сплачує.
ОСОБА_1 має самостійний дохід, працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та отримує середній щомісячний дохід 25000,00 грн, забезпечує дитину харчуванням, ліками, одягом, піклується про стан її здоров`я, займається її навчанням та розвитком, як духовним так і фізичним.
Встановлення факту, що дитина перебуває на утриманні та вихованні позивача необхідний для можливості представляти інтереси дитини у державних та комунальних закладах, органах влади для отримання соціальної допомоги. Для вирішення питання стосовно переміщення дитини без документально оформленої згоди матері, це буде відповідати інтересам дитини у випадку негайної та нагальної необхідності переміщення дитини у безпечне місце з метою збереження життя та здоров`я доньки, якою опікується лише позивач.
Враховуючи викладене просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свою малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без сторонньої допомоги та без участі матері ОСОБА_3 .
Рух по справі
Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано з Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, інформацію щодо перетину державного кордону України в період з лютого 2022 року по день надання відповіді громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 33-34).
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43).
На виконання ухвали суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 10 вересня 2025 року надано інформацію щодо перетину державного кордону України в період з лютого 2022 року по день надання відповіді громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 47).
На виконання вимог ст.178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем подано відзив на позовну заяву.
Розгляд справи відкладався за заявами представника відповідача.
Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду (а.с.174).
Аргументи учасників справи
06 січня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Ярмолович О.Є. надано до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач дійсно в травні 2023 року, в зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, виїхала за межі території України та на даний час перебуває в Польщі. При цьому, колишнім подружжям було прийнято спільне рішення, що дитина залишиться проживати в м. Кривому Розі разом з батьком. Твердження позивача, що з березня 2023 року відповідачка перестала спілкуватися з дочкою, припинила надавати будь-яку матеріальну допомогу - не відповідають дійсності, та спростовуються відповідними доказами, долученими до відзиву.
Відповідач жодним чином не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Після виїзду за межі території України, відповідач постійно підтримує контакт з дитиною засобами телефонного зв`язку, будь-яких конфліктів у відповідача з дитиною немає, що підтверджується регулярним спілкуванням відповідача з дитиною у месенджері "Telegram".
Відповідач добровільно перераховувала грошові кошти на утримання дитини на банківський рахунок дитини, що підтверджується доказами: квитанція від 05.09.2023 на суму 3000,00 гривень; квитанція від 26.09.2023 на суму 1500,00 гривень; квитанція від 27.11.2023 на суму 2000,00 гривень; квитанція від 04.01.2024 на суму 1500,00 гривень; квитанція від 09.06.2024 на суму 1000,00 гривень; квитанція від 11.07.2024 на суму 1000,00 гривень; квитанція від 28.07.2024 на суму 2500,00 гривень; квитанція від 06.08.2024 на суму 500,00 гривень; квитанція від 06.08.2024 на суму 500,00 гривень; квитанція від 03.09.2024 на суму 1700,00 гривень; квитанція від 04.10.2024 на суму 1700,00 гривень; квитанція від 14.11.2024 на суму 2000,00 гривень; квитанція від 27.11.2024 на суму 3000,00 гривень; квитанція від 09.12.2024 на суму 2128,50 гривень; квитанція від 22.12.2024 на суму 3000,00 гривень; квитанція від 11.01.2025 на суму 2000,00 гривень; квитанція від 18.02.2025 на суму 2500,00 гривень.
Про видачу Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу судового наказу по справі №210/4740/24 про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідачу стало відомо з тексту позовної заяви про позбавлення батьківських прав по справі №210/4809/24, оскільки справи в наказному провадженні розглядаються без участі та повідомлення боржника, тому в подальшому відповідач сплачувала аліменти на утримання дитини через органи державної виконавчої служби.
На виконання судового наказу по справі №210/4740/24 відповідач добровільно перераховує позивачу грошові кошти на утримання дитини, що підтверджується доказами: квитанція від 23.04.2025 на суму 13 750,00 гривень; квитанція від 23.04.2025 на суму 1000,00 гривень; квитанція від 24.04.2025 на суму 12 000,00 гривень; квитанція від 22.05.2025 на суму 6000,00 гривень; квитанція від 21.06.2025 на суму 6000,00 гривень; квитанція від 22.07.2025 на суму 6000,00 гривень; квитанція від 04.08.2025 на суму 6000,00 гривень; квитанція від 16.09.2025 на суму 6000,00 гривень; квитанція від 22.10.2025 на суму 4000,00 гривень; квитанція від 22.11.2025 на суму 3000,00 гривень; квитанція від 23.11.2025 на суму 2000,00 гривень; квитанція від 26.11.2025 на суму 3000,00 гривень; квитанція від 23.12.2025 на суму 3000,00 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 27.11.2025 заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає, сума переплати по аліментам становила 6710,32 гривень. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 05.01.2025 заборгованості по сплаті аліментів у відповідача немає.
Враховуючи викладене просить суду відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
15 січня 2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що ОСОБА_3 не виконує жодного з обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , оскільки не проживає разом з донькою і не приймає участі у її вихованні взагалі. Відповідач, зважаючи на запровадження на території України воєнного стану, залишила дитину у небезпечному для її фізичного та психічного здоров`я стані, внаслідок загрози її життю та здоров`ю через постійні масові ракетні обстріли. Посилання відповідача на підтримання постійного контакту з дитиною у месенджері не є підтвердженням спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Враховуючи викладене просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні присутня не була, скориставшись правом представництва.
Представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Ярмолович О.Є. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 Жук О.В. в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 10 червня 2011 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 181. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 06 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 1274, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2024 року (а.с.14).
Зі свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю дитини є ОСОБА_3 , батьком дитини є ОСОБА_1 .
Згідно Акту про фактичне проживання від 16 серпня 2024 року, засвідченого ТОв «Житлосервіс-КР» з підписами сусідів будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , 2011 року народження з моменту народження по теперішній час проживає з батьком ОСОБА_1 , мати дитини ОСОБА_3 разом з ними не проживає з березня 2023 року по теперішній час, участі у вихованні не бере (а.с.15).
Згідно довідки КЗШ № 31 КМР Дніпропетровської області від 19.08.2024 року ОСОБА_3 вихованням доньки ОСОБА_4 не займається, батьківські збори не відвідує, участі у розвитку і житті дитини не бере (а.с.16).
29 серпня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , 2011 року народження у розмірі частини заробітку боржника щомісячно (а.с.22).
17.09.2024 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Лисечко І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 210/4740/24 виданого 11.09.2024 року (а.с.17).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 12.11.2024 року ОСОБА_3 має сукупний розмір заборгованості 11730,00 грн (а.с.18).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 29.10.2024 року, за адресою: АДРЕСА_2 батьком ОСОБА_1 створені всі умови для повноцінного виховання, розвитку та проживання дитини (а.с.19).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний (а,с.20-21)
Згідно заяви, засвідченої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Нянчур С.М. від 18 березня 2025 року ОСОБА_7 , підтверджує, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає сусід ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 , мати дитини ОСОБА_3 не проживає з ними, починаючи з березня 2023 року, виїхала за кордон. ОСОБА_4 самостійно виховує батько, без участі сторонньої допомоги (а.с.23).
Згідно заяви, засвідченої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Нянчур С.М. від 18 березня 2025 року ОСОБА_8 , підтверджує, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає сусід ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 , мати дитини ОСОБА_3 не проживає з ними, починаючи з березня 2023 року, виїхала за кордон. ОСОБА_4 самостійно виховує батько, без участі сторонньої допомоги (а.с.24).
Згідно довідки Пенсійного фонду України ОСОБА_1 отримує пенсію (а.с.25-28).
Згідно інформаційної довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.08.2025 року щодо перетину державного кордону України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виїхала 02.05.2023 року з території України (а.с. 47).
Відповідно до Висновку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 21.11.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , вважають за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.99-100).
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду (а.с.101).
Відповідно до платіжних інструкцій, наданих до суду представником відповідача ОСОБА_3 з 05.09.2023 року систематично перераховувала грошові кошти ОСОБА_4 (а.с.106-135).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 станом на 27.11.2025 року немає заборгованості зі сплати аліментів, переплата у розмірі 6710,32 грн (а.с.136).
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що є матір`ю позивача, допомагає сину у вихованні дитини. Матір участь у вихованні дитини не приймає, оскільки проживає за кордоном.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача, батько самостійно виховує дитину, оскільки мати не проживає разом з дитиною. Зі слів батька знає, що мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Згідно з частинами першою–третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц), що також узгоджується з пунктом 58 постанови Верховного Суду від 13 листопада 2025 року у справі № 592/20023/23.
Відповідно до матеріалів справи малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , що сторонами не заперечується.
Сам по собі факт проживання дитини разом із одним із батьків не свідчить про самостійне виховання та утримання дитини цим із батьків та не означає припинення участі іншого з батьків у здійсненні батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що після виїзду відповідача за межі України у травні 2023 року малолітня дитина дійсно проживає разом із позивачем. Разом із тим судом встановлено, що відповідач не усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.
Так, відповідачем надано належні та допустимі докази систематичного перерахування грошових коштів на утримання дитини як до видачі судового наказу про стягнення аліментів, так і після його видачі. Згідно з наданим розрахунком заборгованість зі сплати аліментів станом на 27.11.2025 року відсутня, навпаки наявна переплата у розмірі 6710,32 грн. Відомості Єдиного реєстру боржників також не містять інформації про наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів.
Крім того, відповідач послідовно зазначала про підтримання зв`язку з дитиною засобами телефонного та електронного зв`язку, а доказів на підтвердження повного припинення такого спілкування позивачем суду не надано.
Суд також враховує, що висновком органу опіки та піклування від 21.11.2024 року визнано недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, що свідчить про відсутність встановлених компетентним органом обставин, які б підтверджували повне самоусунення матері від виконання батьківських обов`язків.
Надані позивачем акти, довідки та показання свідків підтверджують переважно факт проживання дитини разом із батьком та належне виконання ним своїх батьківських обов`язків. Водночас такі докази самі по собі не спростовують участі матері у матеріальному забезпеченні дитини та підтриманні з нею сімейних зв`язків.
Суд зазначає, що поняття «самостійне виховання та утримання дитини» передбачає фактичну відсутність участі іншого з батьків у вихованні та утриманні дитини. Натомість встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач продовжує брати участь в утриманні дитини шляхом сплати аліментів та інших грошових коштів, а тому відсутні підстави вважати, що дитина перебуває виключно на самостійному вихованні та утриманні позивача.
Також суд враховує, що чинним законодавством не передбачено встановлення такого факту лише з метою спрощення реалізації одним із батьків своїх прав щодо дитини за відсутності спору про місце проживання дитини або позбавлення іншого з батьків батьківських прав. Встановлення юридичного факту не може підміняти собою вирішення інших сімейно-правових питань та не може ґрунтуватися на припущеннях щодо можливих труднощів у майбутньому.
З позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , у зв`язку з ухиленням від виконання нею обов`язків щодо виховання дитини, позивач ОСОБА_1 не звертався.
Крім того, матеріали справи не містять доказів відмови в наданні певних пільг та інших соціальних гарантій, що, в свою чергу, порушувало б права батька дитини та свідчило про доцільність встановлення факту, про який просить позивач.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини без участі матері, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо судових витрат
Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини – залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 );
- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 );
- третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (50071, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 32, ЄДРПОУ 34339916);
- третя особа:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 );
- третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя: Р. Є. Скотар