П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/32549/25	

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:27.11.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Одеській області про:
- визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з відмови, листом №25865-24984/М-02/8-1500/25 від 11 вересня 2025 року, у поновленні права ОСОБА_1 на отримання, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації за 2022 рік, яка нарахована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі – Постанова №118) та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану" (далі – Постанова №1);
- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області поновити, шляхом проведення перерахунків пенсії, з 01 лютого 2023 року та з 01 вересня 2025 року, порушене право ОСОБА_1 на отримання, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації за 2022 рік, яка нарахована відповідно до Постанови №118 та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що листом №23145-21403/М-02/8-1500/25 від 18 серпня 2025 року ГУПФ України в Одеській області повідомило про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5681/25 та надало копії перерахунків пенсії станом на 01 лютого 2023 року, та станом на 01 серпня 2025 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5681/25, ГУПФ України зобов`язано провести позивачу, з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії з 01 лютого 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум. З копії перерахунку пенсії станом на 01 лютого 2023 року, вбачається, що позивачу нараховано пенсійну виплату у розмірі 70% грошового забезпечення, яке зазначено в Довідці, що, з урахуванням надбавок і доплат, складає 28 418,43 грн., але до виплати призначено пенсію у розмірі 23 026,57 грн., посилаючись на те, що пенсія у розмірі 23 026,57 грн., є виплатою з урахуванням максимального розміру. Крім того, визначаючи розмір належної позивачу пенсійної виплати з 01 серпня 2025 року, до розміру пенсії застосовано обмежувальні коефіцієнти, встановлені п.1 Постанови №1. Виплата пенсії, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, у розмірі 70% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці, з застосуванням обмеження її розміру та з застосуванням, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1, є порушенням ст.ст. 19, 58 Конституції України, ст.ст. 13, 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в редакції до 01 травня 2014 року, а тому перерахунок пенсії, на виконання рішення суду по справі №420/5681/25, мав бути проведений з урахуванням права на отримання пенсійної виплати у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в Довідці, без застосування обмеження її розміру та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1. В серпні 2025 року, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити його право з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в Довідці, а загальної пенсійної виплати, у нарахованому на відповідну дату розмірі, без обмеження її розміру, з урахуванням, нарахованої на виконання Постанови №118, індексації пенсії за 2022 рік, а з 01 серпня 2025 року, без застосування обмежувальних коефіцієнтів, встановлених п.1 Постанови №1, шляхом проведення відповідних розрахунків з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, з урахуванням права на отримання основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці, а загальної пенсійної виплати, у нарахованому на відповідну дату розмірі, без обмеження її розміру, з урахуванням, нарахованої на виконання Постанови №118 індексації пенсії за 2022 рік та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених п.1 Постанови №1. Відповідач листом №25865-24984/М-02/8-1500/25 від 11 вересня 2025 року відмовив у задоволені вказаної заяви.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що зменшенням максимального розміру пенсії до 70% грошового забезпечення право Позивача на пенсію не скасоване, тоді як обмеження максимального розміру пенсії було закладено у ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ) і в первісній редакції. Крім того, відповідач зазначив, що передбачені ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI (далі – Закон №3668-VI),обмеження застосовані до Позивача правомірно. Також, відповідач вказує, що враховуючи, що ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та Постанова №1 є чинними і неконституційними не визнавались, а отже є обов`язковими до застосування, Головне управління Фонду діяло відповідно до вимог ст. 19 Конституції України. Як результат, вказано відповідачем перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з відмови, листом №25865-24984/М-02/8-1500/25 від 11 вересня 2025 року, у поновленні права ОСОБА_1 на отримання, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації за 2022 рік, яка нарахована відповідно до Постанови №118 та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області поновити, шляхом проведення перерахунків пенсії, з 01 лютого 2023 року та з 01 вересня 2025 року, порушене право ОСОБА_1 на отримання, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації за 2022 рік, яка нарахована відповідно до Постанови №118 та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1.
Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що на виконання вимог ст. 46 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік", Кабінетом Міністрів України ухвалено Постанову №1. Постанова №1, розроблена та затверджена Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат та є обов`язковою для виконання органами Пенсійного фонду України. Постановою №1 Кабінет Міністрів України визначив розміри і порядок застосування обмежувальних коефіцієнтів до спеціальних пенсій. Апелянт послався на те, що постанова № 1 є чинною, а тому правомірно застосована пенсійним органом. Крім того, апелянт зазначив про безпідставне не зупинення судом першої інстанції провадження по цій справі до вирішення Верховним Судом справи №240/1202/25. Апелянт також наголосив на правомірності обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром. З посиланням на правові висновки ВП ВС, апелянт наголосив на помилковості задоволення позовних вимог, шляхом проведення перерахунку пенсії з урахуванням індексації за 2022 рік, у відповідності до Постанови №118.Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-XII.
Пенсія позивачу призначена у розмірі 89% грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21401/21 від 05 січня 2022 року зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01 квітня 2019 пенсії ОСОБА_1 перерахованої згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2021 року року по справі №420/8174/21 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО 103507 від 30 березня 2021 року, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи з розрахунку 89% грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21128/23 від 16 жовтня 2023 року зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести з 01 березня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 30 березня 2021 року, виданої станом на 01 лютого 2020 року у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та положень Постанови №704, з урахуванням раніше проведених виплат. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5681/25 від 09 травня 2025 року зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії з 01 лютого 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.
На виконання даного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача.
Підсумок пенсій ОСОБА_1 склав 28 418,43 грн, а відсотковий розмір – 70%. 
При даному перерахунку остаточний розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено максимальним розміром.
21 липня 2025 року ГУПФ України в Одеській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 серпня 2025 року.
Підсумок пенсій ОСОБА_1 склав 31 418,43 грн, а відсотковий розмір – 70%. 
До складу пенсії ОСОБА_1 , зокрема, не було включено індексацію за 2022 рік відповідно до Постанови №118.
25 серпня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив відновити його право на отримання, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, пенсійної виплати, у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, без обмеження її максимальним розміром та з врахуванням індексації за 2022 рік, нарахованої відповідно до Постанови №118, а з 01 серпня 2025 року, без застосування обмежувальних коефіцієнтів, встановлених п.1 Постанови №1, шляхом проведення відповідних перерахунків, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, з урахуванням права на отримання пенсійної виплати у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, без обмеження її максимальним розміром, та з врахуванням індексації за 2022 рік, нарахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", а з 01 серпня 2025 року, без застосування обмежувальних коефіцієнтів, встановлених п.1 Постанови №1.
У відповідь на вказану заяву відповідачем складено листа №25865-24984/М-02/8-1500/25 від 11 вересня 2025 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії.
Вважаючи дії ГУПФ України в Одеській області з відмови, листом №25865-24984/М-02/8-1500/25 від 11 вересня 2025 року, у поновленні права ОСОБА_1 на отримання, з 01 лютого 2023 року та з 01 серпня 2025 року, основної пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО103507 від 07 листопада 2024 року, пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації за 2022 рік, яка нарахована відповідно до Постанови №118 та без застосування, з 01 серпня 2025 року, обмежувальних коефіцієнтів, встановлених Постановою №1.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку. Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача.
Суд першої інстанції зазначив, що положеннями Постанови №168 умов, які передбачаються припинення права на виплату вищевказаної індексації з підстав перерахунку пенсії у зв`язку із з підвищеного розміру грошового забезпечення станом на 01 січня 2020 року, станом на 01 січня 2023 року – нема. З урахуванням вищевикладеного, оскільки при розгляді даної справи судом не встановлено обставин проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням підвищення грошового забезпечення з 01 січня 2021 року до 28 лютого 2022 року, суд першої інстанції вважав протиправними дії пенсійного органу щодо припинення виплати позивачу індексації пенсії, передбаченої Постановою №118.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. Суд враховує, що положення статті 2 Закону №3668-VІ є аналогічними за змістом положенням ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016. До того ж, закон не передбачає випадків обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, визначеним за результатами перерахунку пенсії, здійсненого на виконання судового рішення, як це зробив відповідач у спірних відносинах. Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час здійснення позивачу пенсійних виплат, в тому числі, з 01 лютого 2023 року та з 01 вересня 2025 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Тобто, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом №64/2022, не обмежені конституційні права і свободи людини і громадянина, які встановлені статтею 46 Конституції України.
Абзацом 3 преамбули Закону №2262-ХІІ (встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За змістом ч.ч.1, 3 ст. 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" №4059-IX установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, але не виключно, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Постанови №1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про державну службу", ";Про прокуратуру", ";Про статус народного депутата України", ";Про Національний банк України", ";Про Кабінет Міністрів України", ";Про дипломатичну службу", ";Про службу в органах місцевого самоврядування", ";Про судову експертизу", ";Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", ";Про наукову і науково-технічну діяльність", ";Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. №379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,1.
Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та Постановою №1 установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі Закону №2262-ХІІ, що прямо заборонено ч.3 ст. 1-1 Закону №2262-ХІІ.
Закон №4059-ІХ та постанова №1 фактично змінили умови та норми пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, без унесення відповідних змін до Закону №2262-ХІІ та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що порушує соціальну гарантію гідного пенсійного забезпечення таких осіб, які встановлені Законом №2262-ХІІ.
Колегія суддів наголошує, що для спірних правовідносин спеціальними є норми ст. 1-1 Закону №2262-ХІІ, які у часі прийняті раніше та мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону №4059-ІХ.
У рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 та від 30 листопада 2010 року №22-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.
В абзаці третьому пункту 4 мотивувальної частини рішення від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Тож у разі суперечності між правовими нормами Закону України про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів України, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають правові норми спеціальних законів України.
Оскільки Законом №2262-ХІІ, як спеціальним законом, і Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено обмеження розміру пенсій, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у спосіб застосування до суми перевищення коефіцієнтів, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 46 Закону №4059-ІХ та Постанови №1.
Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 2015 року за №4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ч.3 ст. 63 Закону №2262-ХІІ наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
Отже, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.
Розглянувши касаційну скаргу у справі №120/1081/25, спір у якій виник у правовідносинах, які є подібними до тих, що й у справі яка розглядається, Верховний Суд сформував висновок, згідно якого застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII , положень статті 46 Закону №4059-IX та постанови Кабінету Міністрів України №1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №420/4102/25 від 23 вересня 2025 року, по справі №420/5776/25 від 28 жовтня 2025 року, по справі №400/1994/25 від 12 листопада 2025 року, по справі №420/6238/25 від 23 грудня 2025 року.
Колегія суддів також враховує, що відмовляючи у відкритті провадження за поданням судді Донецького окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи №200/116/25 як зразкової та за поданням судді Полтавського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом справи №440/534/25 як зразкової, Верховний Суд в ухвалах від 25 лютого 2025 року у справі №200/116/25 та від 26 лютого 2025 року у справі 440/534/25 звернув увагу на те, що Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція щодо застосування норм Закону №2262-XII у спорах, що стосуються обмеження максимального розміру пенсій. Зокрема, у постановах від 16 грудня 2021 року (справа №400/2085/19), 20 липня 2022 року (справа №340/2476/21), 25 липня 2022 року (справа №580/3451/21), 30 серпня 2022 року (справа №440/994/20), 17 березня 2023 року (справа №340/3144/21) та інших Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах стосовно призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
В даному випадку врахуванню також підлягають правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм Закону №2262-XII у спорах, що стосуються обмеження максимального розміру пенсій. Зокрема, у постановах від 16 грудня 2021 року по справі №400/2085/19), від 20 липня 2022 року по справі №340/2476/21, від 25 липня 2022 року по справі №580/3451/21, від 30 серпня 2022 року по справі №440/994/20, від 17 березня 2023 року по справі №340/3144/21 та інших Верховний Суд встановив, що норми Закону №2262-XII щодо призначення та перерахунку пенсій повинні тлумачитись із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016. Тобто будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, зокрема і на підставі Закону №3668, призначених у відповідності до Закону №2262-XII, є протиправним.
Застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача як в частині обмеження максимальним розміром так і в частині застосування до пенсії позивача з 2025 коефіцієнтів зменшення, відповідно до постанови №1.
Крім того, обмеження відповідачем розміру пенсії позивача у 2025 році максимальним розміром пенсійної виплати за минулі роки є неприпустимим та не передбачено жодним нормативно правовим актом.
Отже, вірними є висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача як в частині обмеження максимальним розміром так і в частині застосування до пенсії позивача з 2025 коефіцієнтів зменшення, відповідно до постанови №1 та протиправності обмеження розміру пенсії максимальним.
Стосовно доводів апелянта про правомірність припинення виплати індексації пенсії, яка передбачена Постановою №118, колегія суддів зазначає наступне.
З урахуванням правових висновків Верховного Суду у зразковій справі №400/6254/24 та приписів п.2 постанови №118 слідує колегія суддів враховує, що виплата індексації пенсії на підставі постанови №118 не враховується при подальших перерахунках пенсії, якщо у період з 1 січня 2021 року до 28 лютого 2022 року був проведений перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Натомість ані у 2021, ані у 2022 році перерахунок пенсії позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення, відповідно до статті 63 Закону України №2262-XII не здійснювався, що не спростовано відповідачем в апеляційній скарзі.
У зв`язку із цим відсутні правові передумови для незастосування механізму індексації, передбаченого постановою №118.
Колегія суддів зазначає, що підвищення пенсії на коефіцієнт 1,14, встановлене з 01 березня 2022 року, стало невід`ємною складовою частиною пенсійної виплати позивача. Здійснення подальшого перерахунку пенсії у 2023 році за іншою правовою підставою (стаття 63 Закону №2262-XII) не змінює правомірності нарахування індексації, встановленої за попередній період, оскільки Постанова №118 прямо передбачає, що таке підвищення враховується під час подальших перерахунків.
Аналогічна правова позиція викладена верховним судом в постанові по справі №520/17250/24 від 14 січня 2026 року.
Щодо посилань апеляційної скарги про правомірне зменшення основного розміру пенсії з 89% на 70%, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщик і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з п.а ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
Приписами п.23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27.03.2014 року передбачено заміну у ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ цифри " 80" цифрами " 70".
Згідно з п."а" ч.ч.1, 2 ст. 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній станом на час проведення перерахунку пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Питання стосовно зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, було предметом розгляду у зразковій справі №240/5401/18.
За результатами перегляду вказаної справи Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року погодилася із висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у рішенні від 05 лютого 2019 року, про те, що при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі постанови №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас, в силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Оскільки висновки щодо застосування положень ст.ст. 13, 63 Закону №2262-ХІІ при перерахунку пенсій військовослужбовців уже сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, відтак під час розгляду цієї справи підлягають обов`язковому врахуванню.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №420/40/20 дійшов висновку, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення; відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість, до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку "при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення".
Тобто, Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином: "у всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсії Пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку".
Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі №300/1668/21, від 02 березня 2023 року у справі №300/5520/21, від 16 березня 2023 року у справі №580/8568/21, від 23 травня 2023 року у справі №380/24477/21, від 27 червня 2023 року у справі №260/3724/22, від 27 серпня 2024 року у справі №300/596/22, від 23 липня 2025 року у справі №380/26689/23.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.