ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33336/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року (суддя Сліпець Н.Є.) в справі № 160/33336/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №160/33336/23 задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року змінено шляхом викладення абз. 2 та 3 його резолютивної частини в наступній редакції:
«Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року, як це передбачено чинною редакцією постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року) та на відповідний тарифний коефіцієнт що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню, згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум”.».
ОСОБА_1 16 січня 2026 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року задоволено заяву, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до суд звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №160/33336/23 та докази направлення звіту позивачу протягом 60 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Військовою частиною НОМЕР_1 11 березня 2026 року подано звіт про виконання судового рішення, відповідно до якого на виконання судового рішення у справі №160/33336/23 військова частина НОМЕР_1 здійснила перерахунок позивачу грошового забезпечення. Вказана сума військовою частиною НОМЕР_1 у період з жовтня 2024 щомісячно включається до основної заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення. Проте за відсутності фінансування заявлені до виплати суми на виконання рішень судів (в тому числі і належна до виплати ОСОБА_1 ) залишаються без виконання. Військовою частиною НОМЕР_1 вчиняються дії, спрямовані на виконання рішення суду у справі №160/33336/23, проте з огляду на відсутність фінансування, з незалежних від відповідача причин, належні до виплати суми залишаються невиплаченими. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду від 21.03.2024 у справі №160/33336/23.
Зобов`язано суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, військову частину НОМЕР_1 подати у три місячній строк з дати отримання копії цієї ухвали новий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №160/33336/23, та зобов`язати відповідача надати до суду:
- докази на підтвердження обсягу фінансування Військової частини НОМЕР_1 за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за період з жовтня 2024 року по березень 2026 року (включно); 
-докази на підтвердження виконання судового рішення в частині виплати нарахованих позивачу коштів.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу в повному обсязі, ухвалити нове, рішення яким відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі №160/33336/23; додатково встановити новий строк подання звіту про виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року по справі № 160/33336/23 в частині виплати грошового забезпечення в розмірі 215489,20 грн.; застосувати до керівника суб`єкта владних повноважень- військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 наслідки положень частини 3 ст. 382-3 КАС України. 
Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи.
Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони 220/13/28114 від 08.12.2025 року, а також Державної Казначейської служби України № 15-06-06/26645 від 02.12.2025 року, в якому зазначено що виплати на виконання рішень суду для військових частин необхідно здійснювати за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». Інші установи МО України здійснюють виконання судових рішень за кодом економічної класифікації видатків бюджету2800 «Інші поточні видатки».
Крім того, посилається на відповідь на його звернення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10 грудня 2025 року вих. №220/1ЗЗПІЗО15, відповідно до якого боржнику військовій частині НОМЕР_1 виділені грошові кошти в повному обсязі на виконання рішення суду по справі №160/33336/24, й цей факт ніким не спростований
Зауважує, що у заявках-розрахунках, які боржник, починаючи з жовтня 2024 року, подавав на виконання рішення суду, не зазначено жодних сум ні на виконання судового рішення по справі № 160/33336/23, а ні по іншим справам.
Конкретних заходів, та доказів, що підтверджують здійснення керівником боржника- суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення і є достатніми і вичерпними боржником, не надано. Кошти, які були виділені на виконання рішення суду у справі № 160/33336/23, спрямовані на інші потреби, тому більше надані не будуть, отже рішення суду залишиться не виконаним. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Встановивши, що на виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок позивачу грошового забезпечення, а виплата буде здійснена після виділення військовій частині НОМЕР_1 відповідних коштів на погашення заборгованості, вказана сума включалась щомісячно з жовтня 2024 до основної заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за напрямом грошового забезпечення (заявки-розрахунки додані до заяви), матеріалами справи не підтверджено помилковість віднесення відповідачем заборгованості перед позивачем за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки”, а також що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для прийняття звіту.
Судом першої інстанції вказано про не встановлення умислу відповідача, спрямованого на невиконання рішення суду, тому підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу відсутні.
З метою дослідження добросовісної поведінки відповідача під час виконання судового рішення суд першої інстанції вважав необхідним зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати докази на підтвердження обсягу фінансування військової частини НОМЕР_1 за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за період з жовтня 2024 року по березень 2026 року (включно). 
При цьому, у відповідності до положень частини 11 статті 382-3 оскільки судом встановлено виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень не в повному обсязі, суд першої інстанції вказав, що не припиняє здійснення судового контролю, а встановлює новий строк для подання звіту протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України разом з доказами на підтвердження обсягу фінансування Військової частини НОМЕР_1 за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за період з жовтня 2024 року по березень 2026 року (включно). 
Суд визнає висновок суду першої інстанції неправильним.
Судом встановлено, що на виконання судового рішення в цій справі військовою частиною НОМЕР_1 проведено перерахунок грошового забезпечення позивача, нараховано ОСОБА_1 доплату у розмірі 215489,20 грн (а.с. 111).
Постановою Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 січня 2025 року відкрито виконавче провадження №77006140 за виконавчим листом, виданим в цій справі (а.с. 85).
Вирішуючи питання правомірності прийняття цього звіту судом першої інстанції, суд виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною третьою статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, який набрав чинності 19 грудня 2024 року (далі - Закон №4094-ІХ), статтю 382 КАС України викладено у новій редакції.
Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Частиною першою статті 382 КАС України у редакції Закону № 4094-IX встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Положеннями частини четвертої статті 382 КАС України в редакції Закону № 4094-IX передбачено, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною п`ятою статті 382 КАС України установлено, що за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. 
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. 
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
За приписами частини шостої статті 382 КАС України суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Відтак, абзацом другим частини першої статті 382 КАС України передбачено безальтернативне встановлення судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у конкретному переліку справ, а саме: справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг саме за письмовою заявою заявника, а підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у таких справах є наявність відповідної письмової заяви заявника.
Частиною третьою статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Згідно з частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до положень частини другої статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Частиною одинадцятою статті 382-3 КАС України передбачено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу. 
Проаналізувавши поданий звіт, суд доходить до висновку, що звіт не свідчить про повне виконання рішення суду, навпаки відповідачем підтверджено невиконання рішення.
Так, у звіті вказано, що на виконання судового рішення у справі №160/33336/23 військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача. Вказана сума військовою частиною НОМЕР_1 у період з жовтня 2024 року щомісячно включається до основної заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення. Проте за відсутності фінансування заявлені до виплати суми на виконання рішень судів (в тому числі і належна до виплати ОСОБА_1 ) залишаються без виконання, з огляду на відсутність фінансування з незалежних від відповідача причин, належні до виплати суми залишаються невиплаченими. 
Тобто, виходячи з поданого звіту, рішення суду першої інстанції не виконано, позивачу не виплачено належну йому на виконання судового рішення суму грошового забезпечення.
Суд звертає увагу, що Департамент фінансового забезпечення Міністерства оборони України листом від10 грудня 2025 року повідомив позивача про те, що департаментом здійснено фінансування ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на потребу в коштах військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення суду у справі №160/33336/24 за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців, виконання рішень суду» (а.с. 90).
Проте, судом першої інстанції не врахована ця обставини при розгляді звіту відповідача, що потягло за собою помилковий висновок про відсутність бюджетного фінансування на виплату позивачу грошового забезпечення, нарахованого на виконання судового рішення в цій справі. 
Отже, враховуючи приписи частини другої статті 382-3 КАС України та те, що заходи, які вживаються суб`єктом владних повноважень для виконання судового рішення, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, адже не призвели до його виконання або хоча в часткового виконання, суд визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про прийняття звіту, тому скасовує ухвалу суду першої інстанції.
Наведені судом обставини є підставою для відмови у прийнятті звіту.
Розглядаючи вимоги позивача, зазначені в апеляційній скарзі, про накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу, суд враховує приписи абзацу другого частини п`ятої статті 382-3 КАС України, а також зауважує, що специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, котрий він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту чи невиконання рішення суду.
Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Отже, суд не знаходить достатніх підстав для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення питання встановлення судового контролю та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви позивача.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року в справі № 160/33336/23 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року в справі № 160/33336/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у прийнятті звіту військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення у справі № 160/33336/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати протягом одного місяця з дня отримання копії цієї постанови до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №160/33336/23.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов