Справа № 727/5025/26 
Провадження № 1-кп/727/335/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за №12025260000000724 від 27.11.2025 року у відношенні:

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Валя Кузьмина, Глибоцького району, Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Херсон, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, 

УСТАНОВИВ:
У період до 26 квітня 2024 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , з яким перебував у тривалих довірливих стосунках на ґрунті багаторічної спільної науково-педагогічної діяльності. Під час особистого спілкування, усвідомлюючи наявний попит на вступ до аспірантури, ОСОБА_6 за попередньою змогою групою осіб із ОСОБА_5 розробили злочинний план, спрямований на одержання неправомірної вигоди від абітурієнтів за обіцянку та здійснення впливу на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , будучи науково-педагогічними працівниками та маючи багаторічний досвід професійної діяльності у сфері вищої освіти, достеменно знали встановлений законодавством алгоритм та внутрішню процедуру зарахування абітурієнтів до аспірантури.
Останні чітко усвідомлювали, що фактичне прийняття позитивного рішення щодо вступників залежить не від формального підписання наказу, а від результатів вступних випробувань, які фіксуються та затверджуються конкретними екзаменаторами та членами предметних екзаменаційних комісій. Розуміючи, що саме ці особи є ключовою ланкою у процесі відбору, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розробили злочинний план, спрямований на забезпечення гарантованого результату шляхом залучення адміністративного ресурсу керівництва університету.
Для реалізації цього плану ОСОБА_6 та ОСОБА_5 узгодили використання наявних у останнього довірливих стосунків із керівництвом Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку, зокрема з проректором з наукової роботи ОСОБА_9 , розраховуючи використати її службове становище як інструмент адміністративного впливу на підпорядкованих членів екзаменаційних комісій та викладачів, до виключної компетенції яких належало виставлення балів та формування рейтингових списків вступників. Діючи відповідно до розподілу ролей, ОСОБА_5 ініціював перед ОСОБА_9 питання щодо гарантованого зарахування заздалегідь підібраних осіб в обмін на неправомірну вигоду, на що остання надала свою згоду.
Надалі, 26.04.2024, близько 19:30 год., ОСОБА_9 , використовуючи месенджер «Telegram», повідомила ОСОБА_5 умови, за яких вона готова сприяти гарантованому зарахуванню осіб до аспірантури. Ці умови полягали в наданні неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США з кожного вступника за використання службових повноважень під час вступу, а також систематичного отримання 500 доларів США за кожну екзаменаційну сесію як плату за забезпечення сприятливих умов навчання та контролю знань.
Цього ж дня, близько 20:13 год., ОСОБА_5 з використанням месенджеру «Viber» роз`яснив ОСОБА_6 механізм та розмір одержання неправомірної вигоди ОСОБА_9 , після чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було попередньо погоджено розмір їхньої особистої неправомірної вигоди за надання послуг із сприяння у реалізації вказаного впливу (підшукування бажаючих та передача коштів). Свої послуги з організації отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення про зарахування вони оцінили у 500 доларів США з особи, домовившись озвучувати ці суми потенційним «клієнтам». 
З метою реалізації спільного злочинного умислу, співучасники узгодили план дій та розподілили функції, згідно з яким ОСОБА_5 , використовуючи особисті довірливі стосунки, закріпив за собою роль єдиного комунікатора з ОСОБА_9 , тоді як ОСОБА_6 зобов`язався забезпечити безпосередній пошук вступників, проведення з ними переговорів, збір документів та акумулювання готівкових коштів. При цьому, діючи узгоджено та в межах власного корисливого плану, відокремленого від домовленостей з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визначили розмір своєї особистої винагороди за послуги із впливу на прийняття рішення уповноваженою особою у сумі 500 доларів США з кожного абітурієнта, домовившись самостійно включити цю суму як частку власної неправомірної вигоди до загального розміру коштів, що підлягають передачі, не повідомляючи про це ОСОБА_9 .
В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, вирішила змінити фінансові умови попередніх домовленостей та 06.08.2024 о 17:33 год., діючи як службова особа, через месенджер «Telegram» висунула ОСОБА_5 вимогу про підвищення розміру неправомірної вигоди до 3000 доларів США з кожної особи.
У свою чергу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вказані кошти призначені для передачі ОСОБА_9 як плата за безпосередню організацію нею успішного зарахування абітурієнтів до аспірантури повідомив про нові умови ОСОБА_6 , який на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_5 , у невстановлений час, але не пізніше 20.08.2024 підшукав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким повідомив про наявність у нього реальної можливості здійснити незаконний вплив на службову особу керівного складу університету, яка, використовуючи своє службове становище, здатна забезпечити прийняття позитивного рішення про зарахування.
У ході спілкування вказані особи, усвідомлюючи складність проходження конкурсу на загальних підставах та маючи на меті отримання гарантій успішного вступу незалежно від рівня власних знань, надали ОСОБА_6 добровільну згоду на пропозицію надання неправомірної вигоди в обмін на гарантування прийняття позитивного рішення щодо їх вступу на аспірантуру.
Отримавши підтвердження, ОСОБА_6 цього ж дня о 16:39 год. з використанням месенджеру «Viber» надіслав ОСОБА_5 прізвища вказаних осіб як звіт про виконання своєї ролі у підшукуванні вступників. 
Також у невстановлений органом досудового розслідування час, однак не пізніше 21.08.2024, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію плану щодо одержання неправомірної вигоди за здійснення незаконного впливу, підшукав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Керуючись аналогічними мотивами, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після проведених із ОСОБА_6 розмов, також усвідомили складність проходження конкурсного відбору та, допускаючи високу ймовірність отримання недостатніх балів без стороннього втручання, надали згоду на озвучені умови. Зокрема, останні погодилися надати неправомірну вигоду ОСОБА_6 з метою здійснення ним незаконного впливу на службову особу керівного складу університету, якою є ОСОБА_9 , задля гарантування прийняття позитивного рішення щодо їх вступу на аспірантуру. Зафіксувавши досягнуті домовленості, ОСОБА_6 цього ж дня о 11:41 год., звітуючи про розширення кола залучених осіб, за допомогою месенджеру «Viber» надіслав ОСОБА_5 прізвища вказаних абітурієнтів у якості підтвердження отримання їхньої згоди.
Надалі, 22.08.2024, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 під час листування у месенджері «Whatsapp» узгодив із ОСОБА_5 додаткові умови одержання неправомірної вигоди, виконання яких мало стати гарантією реалізації ними обіцяного впливу на прийняття рішень посадовими особами ДУІТЗ щодо зарахування та подальшого навчання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Вказані умови передбачали передачу у фактичне володіння та розпорядження ОСОБА_6 банківських карток для виплат стипендій разом із кодами доступу. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розробили схему розподілу вказаних бюджетних коштів, згідно з якою частина стипендії призначалася для подальшої передачі ОСОБА_9 , як засіб підтримання впливу на неї та забезпечення її лояльності під час навчального процесу, а інша частина коштів залишалася у безпосередньому розпорядженні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як їхня особиста винагорода за надання послуг із системного незаконного впливу на прийняття рішень службовою особою університету протягом усього періоду навчання аспірантів.
Згодом, 26.08.2024 о 17:47 год. ОСОБА_9 з використанням месенджеру «Telegram» повідомила ОСОБА_5 про зміну вимог, висунувши умову про надання їй як посадовцю 4000 доларів США неправомірної вигоди за забезпечення вступу та успішного складання екзаменів з використанням своїх повноважень, залишивши в силі інші попередні домовленості. Отримавши цю інформацію, ОСОБА_5 цього ж дня о 17:56 год. за допомогою месенджера «Whatsapp» сповістив ОСОБА_6 з метою озвучення нової вартості незаконного впливу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
У свою чергу ОСОБА_6 в період з 26.08.2024 по 10.09.2024, продовжуючи реалізацію узгодженого із ОСОБА_5 злочинного плану, спрямованого на одержання коштів за зловживання впливом, провів серію зустрічей та розмов через мобільні месенджери з абітурієнтами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , під час яких здійснив їх інструктування щодо формальної процедури вступу.
В ході спілкування ОСОБА_6 довів до відома вказаних осіб кінцеву вимогу щодо надання неправомірної вигоди у фіксованому розмірі 4500 доларів США з особи за вступ та успішне складання іспитів. При цьому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не були обізнані про те, що значна частина цих коштів призначається для передачі службовим особам університету, а сприймали озвучену суму виключно як плату за здійснення особисто ОСОБА_6 впливу на прийняття позитивного рішення про їх зарахування. Реалізуючи свій намір особистого збагачення, ОСОБА_6 не доводив до відома вступників структуру формування суми неправомірної вигоди, не повідомляючи їм про те, що 500 доларів США з кожної особи він та ОСОБА_5 залишають собі як винагороду, а 4000 доларів США призначені для подальшої передачі ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_6 підтвердив обов`язковість виконання додаткової умови щодо виготовлення та передачі йому після зарахування особистих банківських карток для виплат стипендій. На вказані пропозиції абітурієнти надали свою згоду та на підтвердження домовленостей передали ОСОБА_6 свої персональні дані та копії документів, необхідних для початку процедури вступу.
10 вересня 2024 року ОСОБА_6 , на виконання попередньо розробленого плану, за вказівкою ОСОБА_5 здійснив відправку оператором поштового зв`язку «Нова Пошта» (ТТН – 59001218206330) документів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Отримувачем, згідно з вказівкою ОСОБА_9 , була зазначена ОСОБА_15 (наукова підопічна ОСОБА_9 ). Отримання цих документів дозволило ОСОБА_9 розпочати реалізацію свого впливу на членів приймальної комісії та предметних екзаменаційних комісій, внаслідок чого відповідно до протоколу №1 від 12.09.2024 засідання приймальної комісії ДУІТЗ, їх було допущено до складання вступних випробувань в аспірантуру на 2024-2025 навчальний рік за очною (денною) формою навчання на місця державного замовлення.
Фактична реалізація незаконного впливу на ОСОБА_9 знайшла своє вираження у схилянні нею підлеглих членів екзаменаційних комісій до вчинення необхідних дій. При цьому викладачі, не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_9 та діючи виключно під тиском адміністративного ресурсу в межах службової залежності, у період часу з 10 вересня по 16 вересня 2024 року, тобто до початку проведення вступних випробувань передали вступникам номери конкретних екзаменаційних білетів та сформовані у них переліки питань. Вказані матеріали надали змогу абітурієнтам максимально підготуватися по конкретним визначеним питанням, що гарантувало їм формальне проходження конкурсного відбору без фактичної перевірки рівня знань та отримання високих балів, які стали підставою для подальшого зарахування.
Поряд з цим, ОСОБА_9 у період з 16 вересня по 20 вересня 2024 року, обіймаючи посаду проректора з наукової роботи та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вийшла за межі домовленостей про виключний вплив на членів предметних екзаменаційних комісій. Діючи в умовах адміністративної підпорядкованості та будучи на підставі наказу ректора офіційно включеною до складу предметних екзаменаційних комісій із відповідних дисциплін, спільно з іншими екзаменаторами взяла безпосередню участь у процедурі прийому іспитів. 
Перебуваючи у складі комісії, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що абітурієнти ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 заздалегідь отримали екзаменаційні білети та готові відповіді, особисто, а також узгоджено з іншими членами комісії, забезпечила формальне проведення їх опитування, за результатами проведення якого та за погодженням з колегами виставила вказаним особам високі бали, підписавши відповідні офіційні відомості вступних випробувань, чим надала вигляд законності результатам конкурсного відбору.
При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , не будучи обізнаними про те, що ОСОБА_9 офіційно включена до складу предметних екзаменаційних комісій та має намір особисто, як службова особа, приймати іспити і підписувати відомості, продовжували діяти із єдиним умислом на зловживання впливом, помилково вважаючи, що кошти, які акумулюються для передачі, призначаються виключно як неправомірна вигода за реалізацію ОСОБА_9 впливу на прийняття рішень іншими членами екзаменаційних комісій, а не за вчинення нею безпосередніх дій з використанням наданого службового становища.
Надалі, 27.09.2024 Наказом ДУІТЗ № 01-13-19 ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 зараховано аспірантами очної (денної) форми здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету зі строком навчання до 30 вересня 2028 року та призначенням академічної стипендії. Тим самим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 фактично виконали взяті на себе зобов`язання перед особами, які надали неправомірну вигоду, забезпечивши їм гарантоване зарахування всупереч принципам прозорого конкурсу.
Цього ж дня, 27.09.2024 ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний план, спрямований на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою, за допомогою месенджеру «Whatsapp» прозвітував ОСОБА_5 про успішне отримання від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повної суми обумовлених коштів у розмірі 22 500 доларів США.
У ході подальшого спілкування, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , здійснили розподіл одержаної неправомірної вигоди. Згідно з попередніми домовленостями, із загальної суми вони вирахували та залишили у своєму розпорядженні 2500 доларів США як особисту винагороду за зловживання впливом (по 1250 доларів США на кожного), а основну частину коштів у сумі 20 000 доларів США було відокремлено та підготовлено для подальшої передачі ОСОБА_9 , яку вони вважали платою за успішно реалізований нею вплив на посадових осіб університету. 
Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , на виконання попередньо розробленого плану, спрямованого на системне одержання та розподіл між ними неправомірної вигоди за здійснення впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, отримавши у своє фактичне володіння банківські картки для виплат стипендій ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 у період з 02 грудня 2024 року по 16 травня 2025 року здійснив зняття через банківський термінал № А0307703, розміщений у відділенні АТ «Укрсиббанк» № 219, що розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 150, готівкових коштів у загальному розмірі 285 900 грн.
Із вказаної загальної суми, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи узгоджено, відокремили та обернули на власну користь грошові кошти у розмірі 179 868 грн. Вказаною сумою, яка становила різницю між знятою готівкою та коштами, що фактично передавалися ОСОБА_9 , фігуранти розпорядилися на власний розсуд, розподіливши її між собою порівну, як особисту неправомірну вигоду за майбутній вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, який вони зобов`язалися реалізовувати протягом усього строку навчання аспірантів.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , здійснили незаконний вплив на проректора з наукової роботи Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку ОСОБА_9 , як на особу, уповноважену на виконання функцій держави, щодо забезпечення успішного складання вступних випробувань та зарахування до аспірантури ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , за що ОСОБА_6 особисто одержав неправомірну вигоду у розмірі 1 250 доларів США (відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 27.09.2024 становить 51 509 грн), а також за здійснення впливу з метою забезпечення безперешкодного навчання зазначених осіб, за що особисто одержав 89 934 грн, у зв`язку з чим загальний розмір особисто одержаної ним неправомірної вигоди становить 141 443 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, після фактичного одержання коштів від абітурієнтів та особистої винагороди, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 вже забезпечила необхідний результат – видання наказу № 01-13-19 від 27.09.2024 про зарахування вказаних осіб до аспірантури, однак, розуміючи необхідність виконання домовленостей в частині надання їй грошових коштів саме як обумовленої винагороди за реалізований нею вплив на прийняття рішень членами приймальної та предметних екзаменаційних комісій університету, розпочали безпосередню реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди.
Так, 01.10.2024 ОСОБА_9 за допомогою месенджеру «Telegram» повідомила ОСОБА_5 про намір 04.10.2024 перебування у м. Київ, на що ОСОБА_5 підтвердив готовність здійснити передачу коштів.
Надалі, 02.10.2024 ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «Whatsapp» здійснив інструктування ОСОБА_6 щодо способу передачі ОСОБА_5 коштів у вигляді неправомірної вигоди, призначеної для ОСОБА_9 , а саме частину суми у розмірі 10 000 доларів США, на виконання вказівок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повинен занести у спеціально облаштоване ОСОБА_5 місце, а саме до індивідуального сейфу № 05 в сейфі №3 АБ «Укргазбанк», користування яким здійснює ОСОБА_5 на підставі укладеного договору № 001/02/23/046 від 07.02.2023, а іншу частину у розмірі 10 000 доларів США, різними платежами у кількості не менше чотирьох відправлень здійснити пересилання ОСОБА_5 оператором поштового зв`язку «Нова Пошта» під виглядом документів.
Згодом, 04.10.2024, в період часу з 10:26 год. по 11:12 год., ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів щодо власного збагачення, перебуваючи у приміщенні ТЦ «Магелан», розташованого за адресою: проспект Академіка Глушкова, 13Б, м. Київ під час особистої зустрічі із ОСОБА_5 одержала від останнього грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США у якості неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме за вже реалізований нею вплив на членів приймальної та предметної комісій ДУІТЗ, що забезпечило ухвалення позитивного рішення про рекомендацію до зарахування до аспірантури вступників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .
Цього ж дня о 11:12 год. ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «Whatsapp» підтвердив ОСОБА_6 факт передачі ОСОБА_9 коштів.
У свою чергу ОСОБА_6 цього ж дня, на виконання попередніх домовленостей із ОСОБА_5 , здійснив надсилання оператором поштового зв`язку «Нова Пошта» чотирьох відправлень (ТТН – 59001233169281, 59001233169189, 59001233168997, 59001233168241) попередньо обумовленої частини коштів у розмірі 10 000 доларів США під виглядом документів, після чого о 17:50 год. ОСОБА_6 прозвітував ОСОБА_5 про здійснення відправлення та підтвердив наявність у відправленнях коштів.
Водночас, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи узгоджено із ОСОБА_5 забезпечив виконання зобов`язань перед ОСОБА_9 щодо надання їй обумовленої частини неправомірної вигоди.
Діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 , який надав реквізити підконтрольного ОСОБА_9 банківського рахунку (картка № НОМЕР_1 , емітована на ім`я ОСОБА_16 ), ОСОБА_6 із загальної суми акумульованих коштів стипендіального фонду, що становив 285 900 грн відокремив частку, призначену для оплати впливу проректора та за період часу січня по травень 2025 року, перебуваючи у м. Чернівці, здійснив перерахування готівкових коштів у розмірі 106 032 грн 50 коп через термінали самообслуговування на зазначений банківський рахунок, а саме:
- 27.01.2025 через термінал по вул. Коцюбинського, 2, здійснив перерахування 35 429,00 грн;
- 18.03.2025 через термінал по вул. Небесної Сотні, 1А, двома транзакціями здійснив перерахування 35 424,00 грн;
- 17.05.2025 через термінал по вул. Головна, 265А (ТЦ «Депот») здійснив перерахування 35 179,50 грн.
Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , надали проректору з наукової роботи Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку ОСОБА_9 неправомірну вигоду за здійснення нею з використанням наданого їй службового становища та авторитету, незаконного впливу на прийняття особами, уповноваженими на виконання функцій держави – членами предметних екзаменаційних комісій рішення щодо успішного складання вступних випробувань й зарахування, а також науково-педагогічними працівниками (викладачами) ДУІТЗ – щодо забезпечення успішного складання заліково-екзаменаційних сесій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_9 , одержала неправомірну вигоду в загальному розмірі 20 000 доларів США (що станом на 04.10.2024 згідно з курсом НБУ еквівалентно 824 404 грн) та 106 032 гривень 50 коп., що сукупно становить 930 436 гривень 50 копійок. 
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2 КК України, а саме в наданні неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

29.04.2025 року, між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 та прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 укладені угоди про визнання винуватості.
Згідно вказаних угод, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України і зобов`язалися беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.
Крім цього, згідно вказаних угод, сторони погодились на призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу.
Сторони кримінального провадження під час проведення судового засідання просили затвердити укладені угоди про визнання винуватості від 29.04.2026 року.
При цьому, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України визнали в повному обсязі та стверджували, що повністю розуміють свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.
Крім цього, обвинувачені вказували на те, що угода про визнання винуватості укладена ними добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом вказаної угоди про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обох її сторін, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.472, 473 КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про можливість затвердження даної угоди.
Відповідно до вимог п.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
При цьому, як передбачено п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в наданні неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за яке законом передбачене покарання у виді штрафу.
Враховуючи положення ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, класифікуються як не тяжкі злочини.
Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
Обираючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії не тяжких злочинів, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Ч.2 ст.53 КК України, передбачено, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір отриманого доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
До обставин, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченим суд відносить щире каяття.
Обставин, відповідно до ч.1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 протиправного діяння, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання згідно зі ст.50 КК України.
Таке покарання, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цілком розуміють права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди зі сторони обвинуваченого є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, ухваливши відносно останніх обвинувальний вирок та призначивши їм узгоджену сторонами міру покарання.
Керуючись ст.368-371, 374, 474-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоди про визнання винуватості від 29.04.2026 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025260000000724 від 27.11.2025 року, яка укладена між обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 та прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_3 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу розміром 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.
- за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, на підставі ч. 2 ст. 53 КК України, у виді штрафу розміром 8321 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 141 457 (сто сорок одну тисячу чотириста п`ятдесят сім) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу розміром 8321 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 141 457 (сто сорок одну тисячу чотириста п`ятдесят сім) гривень.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу розміром 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.
- за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, на підставі ч. 2 ст. 53 КК України, у виді штрафу розміром 8321 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 141 457 (сто сорок одну тисячу чотириста п`ятдесят сім) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу розміром 8321 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 141 457 (сто сорок одну тисячу чотириста п`ятдесят сім) гривень.
Речові докази, а саме:
речі та документи, вилучені 04.06.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , які зберігаються у СУ ГУНП в Чернівецькій області:
ноутбук марки «HP Pavilion», чорнові записи, довідки та копії документів – повернути ОСОБА_6 ;
6 (шість) банківських карток АТ «Укрсиббанк» (картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_17 ; № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_18 ; № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_19 ; № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_20 ; № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_21 ; № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_22 ) – повернути відповідним власникам ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ;
речі та документи, вилучені 04.06.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 у АДРЕСА_3 , які зберігаються у СУ ГУНП в Чернівецькій області:
- мобільний телефон марки «iPhone» ОСОБА_23 ; мобільний телефон марки «iPhone» ОСОБА_24 ; ноутбук марки «MacBook»; 3 (три) печатки; 16 (шістнадцять) банківських карток; грошові кошти в сумі 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) доларів США та 1 000 (одна тисяча) євро – повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1