УХВАЛА

07 травня 2026 року
м. Київ 

справа № 195/533/24
провадження № 61-2894св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від
04 лютого 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Томаківської селищної ради про негайне відібрання дитини, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила негайно відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у бабусі ОСОБА_1 та повернути її матері.
28 березня 2025 року Томаківський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_2 залишив без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою.
Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 04 лютого 2026 року задовольнив апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , скасував рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року, позов ОСОБА_2 задовольнив.
Відібрав дитину  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження у бабусі   ОСОБА_1 та повернув її матері   ОСОБА_2 .
04 березня 2026 року     ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Крушинська А. А. , засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року і залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд ухвалою від 10 березня 2026 року відкрив касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребував матеріали цивільної справи.

23 квітня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

07 травня 2026 року     ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання, сформоване її представником в системі «Електронний суд», у якому просить зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року в частині відібрання дитини.

Клопотання мотивоване тим, що державним виконавцем вживаються заходи примусового виконання рішення, до яких залучено ограни опіки та піклування та поліції. На думку заявника, виконання оскаржуваного рішення завдає шкоди психологічному та фізичному стану неповнолітньої дитини. Вважає, що відібрання дитини унеможливить поворот виконання рішення в разі його скасування.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії. 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених
цим Кодексом.
За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести і обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зупинення дії (виконання) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.
Верховний Суд, вивчивши доводи клопотання, з урахуванням його вимоги зупинення виконання оскаржуваного судового рішення в частині відібрання неповнолітньої дитини, визнає його доводи необґрунтованими.

Верховний Суд дійшов висновку, що обставини, викладені в клопотанні, зокрема щодо небажання неповнолітньої дитини спілкуватися з матір`ю, ймовірний негативний вплив на дитину її примусовим відібранням від баби та поверненням до матері, є такими (обставинами), що становлять предмет перевірки на підтвердження або спростування доводів касаційної скарги. Відповідно такі обставини не можуть бути враховані та оцінені Верховним Суд у межах розгляду клопотання.

Серед іншого, у разі скасування оскарженого судового рішення, інтереси заявника забезпечені процесуальним механізмом повороту виконання судового рішення (статті 444 ЦПК України). Обставин, які б могли ускладнити або унеможливити вказаний поворот виконання заявником не обґрунтовано.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від
04 лютого 2026 рокув частині відібрання неповнолітньої дитини.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від
04 лютого 2026 рокув частині відібрання дитини.
Справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Томаківської селищної ради про негайне відібрання дитини, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:  Є. В. Коротенко 

А. Ю. Зайцев 

М. Ю. Тітов