КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 рокум. Київ

Унікальний номер справи № 753/2620/26
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10328/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість: 
- за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 443,65 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 192,07 грн, 3 % річних у розмірі 338,46 грн; 
- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 252,09 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 601,65 грн, трьох відсотків річних у розмірі 170,85 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 39 398,47 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 7015,56 грн, 3 % річних у розмірі 2124,91 грн., пені у розмірі 2585,32 грн;
- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 5982,07 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1086,23 грн, 3 % річних у розмірі 301,71 грн, пені у розмірі 367,09 грн.;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1585,28 грн; 
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 853,30 грн;
- заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 23,12 грн; 
Стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028, 00 грн (а.с. 1-4).
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 01.05.2018 року Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2024 № 1875-ІV та Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг постачання теплової енергії».
Відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основні типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. 
На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типових договорів, підроблені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085); щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, то відповідно до ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору на загальнодоступних місцях на інформаційний стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства на своєму веб-сайті оприлюднено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання з ТЕ/ПГВ є, у тому числі факт отримання послуг споживачем.
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з ТЕ/ПГВ.
Відтак, виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуги ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачу платіжні документи на плату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язана оплатити їх вартість.
Проте, відповідач у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ в результаті чого утворилась заборгованість.
Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. 
Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідача також існує заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води та заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води.
Також, посилалась на те, що 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року.
Згідно з п. 3.4.2. договору цесії, навий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або у Додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості (а.с. 1-4).
Рішенням Дарницького району міста Києва від 16 березня 2026 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради заборгованість за послуги центрального опалення, постачання гарячої води та абонплати, з врахуванням штрафних санкцій, що станом на 31 жовтня 2025 року в загальному розмірі становить 73 321, 83 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 грн (а.с. 58-63).
Не погодившись з рішенням районного суду, 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила залучити до участі у справі ОСОБА_1 , прийняти докази, не надані до суду першої інстанції з причин, що не залежали від апелянта, і додані до апеляційної скарги, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову (а.с. 75-82).
На обґрунтування скарги зазначала, що вона є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.08.2025 року і є спадкоємицею ОСОБА_2 за законом.
Оскаржуване безпосередньо впливає на її права та обов`язки, охоронювані законом інтереси, як споживача та спадкоємця. Суд на порушення вимог ЦПК України не залучив апелянта до участі у справі та порушив її конституційне право на судовий захист, передбачене ст. ст. 55, 129 Конституції України.
Дарницький районний суд м. Києва не дочекавшись вручення ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2026 про відкриття провадження у справі №753/2620/26, не дотримавшись мінімально встановленого ч. 7 ст. 178 ЦПК України строку на подання відзиву на позов, ухвалив рішення від 09.08.2026 у справі №753/2620/26 фактично позбавивши відповідача конституційного права на судовий захист.
Ухваливши рішення від 09.08.2026 у справі №753/2620/26 до спливу строку, наданого відповідачу, для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, не повідомивши відповідача про дату розгляду справи по суті (що є порушенням принципу гласність і відкритість судового процесу, верховенства права) суд позбавив сторону відповідача можливості реалізувати процесуальні права та порушив ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 10, 11, 12, 178, 263 ЦПК України, та є обмеженням доступу до правосуддя.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд вважав доведеним факт наявності заборгованості відповідачки з оплати послуг центрального опалення, постачання гарячої води, абонентського обслуговування на підставі неналежних та недостовірних доказів.
В Довідці про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/ послуг з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ позивач зазначив, що споживання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , що обліковуються приладом, в період 01.05.2018 - 31.10.2025, обсяг споживання за вказаний період - 7529,2741 Гкал. Водночас, у Корінцях наряду за період 25.10.2018 - 24.03.2025 про включення і відключення будинку на початку і в кінці відповідних опалювальних сезонів відсутні показники лічильника.
Докази про обсяги спожитої в будинку за період 2018-2025 роки теплової енергії, опалення (акти про зняття показників лічильника) в матеріалах справи відсутні, як відсутній і розрахунок вартості послуг з централізованого опалення і постачання теплової енергії із зазначенням загальної опалювальної площі будинку, опалювальної площі, відключених площ (площ з індивідуальним опаленням), квартир і приміщень з індивідуальними лічильниками, обсягів споживання теплової енергії на місця загального користування (МЗК) і загальнобудинкові потреби.
Судом не з`ясовано питання про наявність, стан лічильника тепла в будинку АДРЕСА_2 , а також порядок урахування його показників для нарахування плати за опалення до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та КП «Київтеплоенерго». 
Отже, обсяги споживання теплової енергії в період 01.05.2018 - 31.10.2026, відповідно до яких позивач нараховував плату за послуги з опалення будинку АДРЕСА_2 , не підтверджені належними і допустимими доказами.
Позивачем не надано розрахунку заборгованості у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 28.12.2018 №315.
В квартирі АДРЕСА_3 встановлено квартирний лічильник тепла SensoStar2, який здійснює вимірювання кількості теплоти у мегават-годинах (МВт-год), що підтверджується керівництвом з експлуатації теплолічильника SensoStar2.
30.09.2016 року структурний відокремлений підрозділ «Київські тепломережі» ПАТ «Київенерго» прийняв на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення засіб обліку SensoStar за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 30.09.2016.
04.05.2025 року КП «Київтеплоенерго» зняло контрольні показники з вузла розподільного обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що становили показання енергії 70,961 МВт-год.
Засіб обліку SensoStar за адресою: АДРЕСА_1 пройшов повірку та відповідає встановленим вимогам строком до 12.06.2029 року, що підтверджується копіє свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 12.06.2025.
Позивач на порушення вищевказаних вимог чинного законодавства нарахування за послуги централізованого опалення здійснювалось без переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку з Mwh (МВт-год) в Гкал і не було застосовано коефіцієнт, 1 кВт^г = 0,000859 Гкал, що призвело до безпідставного нарахування завищених сум вартості послуг з централізованого опалення вказаної квартири.
Таким чином, заборгованість відповідачки з оплати опалення, в тому числі витрат на опалення МЗК, визначена на підставі недостовірних даних і не відповідає вимогам чинного законодавства і принципам добросовісності і справедливості.
Крім того, плата за обслуговування комерційного вузла теплової енергії включається до плати за абонентське обслуговування, її окреме стягнення безпідставне.
Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази підтвердження заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води з врахуванням показників обліку (лічильників), якими обладнана квартира АДРЕСА_4 .
У зв`язку з безпідставністю нарахування та стягненням заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, теплової енергії, плати за абонентське обслуговування безпідставним є і нарахування інфляційної складової боргу та трьох процентів річних (а.с. 75-82).

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в грудні 2025 року (а.с. 1-4).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року відкрито провадження по даній справі (а.с. 55).
Зі свідоцтва про смерть, яке було долучено до апеляційної скарги вбачається, що єдиний відповідач у цій справі - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, тобто, за один рік і чотири місяці до звернення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до суду із зазначеним позовом і на час відкриття районним судом провадження у цій справі і ухвалення оскаржуваного рішення цивільна правоздатність і дієздатність відповідача була припинена у зв`язку із її смертю (а.с. 95).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
З аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступники у справу залучаються тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Аналіз вказаних норм процесуального права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Вказаний висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року по справі № 473/1433/18.
При цьому, таке судове рішення не перешкоджає позивачеві заявляти вимоги про стягнення заборгованості до інших осіб, які проживали (були зареєстровані) у вказаній квартирі, проте до інших осіб вимог у цій справі позивач не заявляв.
Відповідно до частин 4, 5 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 377, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року скасувати.
Провадження у справі позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов