ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року	Справа №160/15175/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427) №023830031206 від 01.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.03.2002 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.03.2002 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зазначені у трудовій книжці НОМЕР_3 періоди трудової діяльності: з 05.06.1980 по 14.10.1981 (записи 1, 2 в розділі “Відомості про роботу”), з 07.01.1982 по 09.02.1987 (записи 3, 4, 6, 7 в розділі “Відомості про роботу”), з 21.02.1987 по 07.04.1987 (записи 8, 9 в розділі “Відомості про роботу”), з 12.01.1988 по 08.01.1991 (записи 10, 11, 12, 13 в розділі “Відомості про роботу”), з 09.01.1991 по 24.03.2008 (записи 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 в розділі “Відомості про роботу”); з 25.03.2008 по 07.08.2008 (записи 24, 25 в розділі “Відомості про роботу”), з 01.04.2018 по 30.09.2018 (записи 26, 27 в розділі “Відомості про роботу”), з 03.10.2018 по 26.10.2018 (записи 28, 29 в розділі “Відомості про роботу”), з 03.11.2018 по 10.10.2019 (записи ЗО, 31 в розділі “Відомості про роботу”), з 04.02.2020 по 06.02.2020 (записи 32, 33 в розділі “Відомості про роботу”), з 21.04.2020 по 04.06.2021 (записи 32, 33 в розділі “Відомості про нагородження”), з 14.01.2022 по 18.02.2022 (запис 34 в розділі “Відомості про нагородження”), зазначених у трудовій книжці НОМЕР_4 , а також період навчання з 01.09.1978 по 30.05.1980 року, зазначений у свідоцтві № НОМЕР_5 , виданому 30.05.1980 року Жданівським професійним кулінарним училищем, та призначити їй пенсію за віком з 12.11.2024 року згідно частини 1 статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.05.2025 №023830031206 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на відсутність достатнього страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно форми РС- право позивачці стало відомо, що до її страхового стажу трудової діяльності не зараховані періоди з 05.06.1980р. по 14.10.1981р., з 07.01.1982р. по 09.02.1987р., з 21.02.1987р. по 07.04.1987р., з 12.01.1988р. по 08.01.1991р., з 09.01.1991р. по 24.03.2008р., з 25.03.2008р. по 07.08.2008р., з 01.04.2018р. по 30.09.2018р., з 03.10.2018р. по 26.10.2018р., з 03.11.2018р. по 10.10.2019р., з 21.04.2020 по 04.06.2021р., з 14.01.2022 по 18.02.2022р. Не зарахування вказаних періодів трудової діяльності обумовлене тим, що на титульній сторінці трудової книжки зазначена дата народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та ім`я " ОСОБА_2 " (російською мовою), які не відповідають даним паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , в якому вказана дата народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та ім`я " ОСОБА_2 " (російською мовою). Крім того, до страхового стажу позивача не зарахований період навчання у Жданівському професійному кулінарному училищі з 01.09.1978 року по 30.05.1980 року, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_5 , виданого 30.05.1980 року, з таких ж самих причин - розбіжності у вказаному імені позивачки.
Вважаючи таку відмову відповідача у призначенні пенсії за віком протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом для захисту свої прав. 
Ухвалою суду від 30 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Разом з цим, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
17 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" на вимогу суду надійшла копія пенсійної справи позивачки.
20 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Рішенням №023830031206 від 01.05.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недостатнісю страхового стажу. За доданими документами до заяви при зверненні особою про призначення пенсії за віком не зараховано: 
-період навчання з 01.09.1985 по 1988 відповідно Виписці №6067 до диплому, оскільки диплом не надавався, а “виписка” без диплома вважається не дійсною. Також, не зазначена дата рішення екзаменаційної комісії та відсутня інформація про присвоєння кваліфікації;
-період навчання з 01.09.1978 по 30.05.1980 роки відповідно свідоцтву №140588, оскільки зазначене ім`я “ ОСОБА_2 ” (рос.мов.) не відповідає даним паспорта НОМЕР_6 — “ ОСОБА_2 ” (рос.мов.);
- період роботи відповідно записам трудової книжки НОМЕР_4 від 04.06.1980, оскільки на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначене ім`я “ ОСОБА_2 ” (рос.мов.) не відповідають даним паспорта НОМЕР_6 — дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ім`я “ ОСОБА_2 ” (рос.мов.).
Через невірне написання хоча б однієї літери в прізвищі, імені чи по батькові особи або цифри в даті народження, а також не повної дати народження неможливо встановити особу та підтвердити право на пенсію.
Відповідно до п.12 постанови Пленума Верховного суду України “Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” від 31.03.2005 № 5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Період догляду за дитиною до 3х років, оскільки свідоцтво про народження дитини, заявницею до заяви №34660 від 12.11.2024 — не долучено. Період підприємницької діяльності з 01.07.2013 по 31.12.2016 роки, оскільки у реєстрі — застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 15.11.2024 — відсутня інформація про сплату страхових внесків. Позивач не працює з 05.06.2021. Дата з якої Позивач матиме право на пенсійну виплату відповідно до наданих документів — 29.08.2028, або при набутті необхідного страхового стажу.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.11.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, в порядку ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №023830031206 від 01.05.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
Так, пенсійним органом у рішенні зазначено, що вік заявника – 61 рік 2 місяці 14 днів, необхідний страховий стаж у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років, страховий стаж позивачки становить 16 років 7 місяців 8 днів (до страхового стажу зараховані дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 15.11.2024 року).
За наданими позивачкою документами до страхового стажу не зараховано:
-період навчання з 01.09.1985 по 1988 відповідно до виписки № 6067 до диплому, оскільки диплом не видавався, а «виписка» без диплома вважається не дійсною. Також не зазначена дата рішення екзаменаційної комісії та відсутня інформація про присвоєння кваліфікації;
-період навчання з 01.09.1978 по 30.05.1980 роки відповідно свідоцтва № НОМЕР_5 , оскільки зазначене ім`я « ОСОБА_2 » (рос.мова) не відповідає даним паспорта НОМЕР_6 – « ОСОБА_2 » (рос.мовою);
-періоди роботи відповідно записам трудової книжки НОМЕР_7 від 04.06.1980, оскільки на першій (титульній) сторінці зазначена дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зазначене ім`я « ОСОБА_3 » (рос.мовою) не відповідають даним паспорта НОМЕР_6 - дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ім`я « ОСОБА_2 » (рос.мовою). Через невірне написання хоча б однієї літери в прізвищі, імені чи по батькові особи або цифри в даті народження, а також не повної дати народження неможливо встановити особу та підтвердити право на пенсію;
-період догляду за дитиною до 3-х років, оскільки свідоцтво про народження дитини заявницею до заяви № 34660 від 12.11.2024 року – не долучено;
-період підприємницької діяльності з 01.07.2013 по 31.12.2016 року, оскільки у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 15.11.2024 року – відсутня інформація про сплату страхових внесків.
Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату відповідно наданих документів – 29.08.2028 року. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Суд зазначає, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XIІ (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Частиною 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (ч. 2 ст. 44 Закону України № 1058-IV).
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 2 ст. 44 Закону України № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Окрім того суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Матеріалами справи підтверджено, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_7 від 04.06.1980 року містяться наступні записи: 
-05.06.1980 р. прийнята на посаду повара 4 розряду в кафе "Кавказ"; 
-14.10.1981 р. звільнена за власним бажанням;
-07.01.1982 р. прийнята на посаду повара 4 розряду та повара 5 розряду в кафе-барі готелю "Дружба", виконуюча обов`язки завідуючої виробництвом;
-09.02.1987 р. звільнена за власним бажанням;
-21.02.1987 р. прийнята на посаду продавця "Іллічовського куста"; 
-07.04.1987 р. звільнена за угодою сторін;
-12.01.1988 р. прийнята на посаду повара 4 розряду столової №2 Комбінату шкільного харчування, повара 4 розряду столової №25 Комбінату шкільного харчування, повара 4 розряду борошняного цеху Комбінату шкільного харчування; 
-08.01.1991 р. звільнена за власним бажанням; 
-09.01.1991 р. прийнята на посаду кондитера 5 розряду магазину №18, завідуюча товарним відділом магазину №18, заступник завідуючої магазину №7, завідуюча магазином №37, заступник завідуючої магазину №40, завідуюча магазину №41, начальник кондитерського цеху №2; 
-24.03.2008 р. звільнена за угодою сторін;
-25.03.2008 р. прийнята на посаду керівника кулінарного цеху; 
-07.08.2008 р. звільнена за власним бажанням; 
-01.04.2018 р. прийнята за трудовим договором до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на посаду продавця продовольчих товарів; 
-30.09.2018 звільнена за власним бажанням; 
-03.10.2018 р. прийнята за трудовим договором до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на посаду продавця продовольчих товарів; 
-26.10.2018 р. звільнена за власним бажанням;
-03.11.2018 р. прийнята за трудовим договором до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на посаду продавця продовольчих товарів; 
-10.10.2019 р. звільнена за власним бажанням; 
-04.02.2020 р. прийнята на посаду продавця-консультанта в ТОВ "АТБ-Маркет";
-06.02.2021 р. звільнена за власним бажанням; 
-21.04.2020 р. прийнята за трудовим договором до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на посаду продавця продовольчих товарів; 
-04.06.2021 р. звільнена за угодою сторін;
-14.01.2022 р – 18.02.2022 року перебування на обліку по безробіттю в Маріупольському міському центрі зайнятості.
Суд, досліджуючи копію трудової книжки НОМЕР_4 зазначає, що в ній наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу позивача.
Фактично, відмова у зарахуванні позивачці до загального страхового стажу спірних періодів трудової діяльності в період з 1980 по 2022 року слугувало те, що пенсійним органом не було прийнято до уваги відомості, що містяться у трудовій книжці НОМЕР_4 від 04.06.1980 року, оскільки на титульній сторінці зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та зазначене ім`я " ОСОБА_2 " не відповідають даним паспорта НОМЕР_6 - дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та ім`я " ОСОБА_2 ".
При цьому суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Також, Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
При цьому суд також зазначає, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивача від 04.06.1980 серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 перебувала на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості з 14.01.2022 року та отримувала допомогу по безробіттю на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 
Таким чином, період перебування ОСОБА_1 на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості також підлягає зарахуванню до страхового стажу. 
З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем протиправно не враховано період роботи позивача згідно трудової книжки від 04.06.1980 серії НОМЕР_4 , а також перебування на обліку в центрі зайнятості до страхового стажу позивача.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання позивачки в Жданівському професійному кулінарному училищі з 01.09.1978 р. по 30.05.1980 р.
Згідно з пунктом “д” частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІ1 “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою КМУ від 05.08.1998 р. №1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва №140588 від 30.05.1980 р. позивачка навчалася у Жданівському професійному кулінарному училищі та отримала кваліфікацію повара 4 розряду в період з 01.09.1978 р. по 30.05.1980 р.
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 04.06.1980, ОСОБА_1 05.06.1980 року прийнята на посаду кухаря 4-го разряду в Жданівський трест столових та ресторанів № 1 одразу після закінчення професійно – технічного навчального закладу. 
Тобто, період навчання позивачки з 01.09.1978 року по 30.05.1980 року зазначений у свідоцтві № НОМЕР_5 , виданому 30.05.1980 року Жданівським професійним кулінарним училищем, також підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не було зараховано до страхового стажу періоди роботи позивачки з 05.06.1980р. по 14.10.1981р., з 07.01.1982р. по 09.02.1987р., з 21.02.1987р. по 07.04.1987р., з 12.01.1988р. по 08.01.1991р., з 09.01.1991р. по 24.03.2008р., з 25.03.2008р. по 07.08.2008р., з 01.04.2018р. по 30.09.2018р., з 03.10.2018р. по 26.10.2018р., з 03.11.2018р. по 10.10.2019р., з 21.04.2020 по 04.06.2021р., з 14.01.2022 по 18.02.2022р. згідно записів трудової книжки від 04.06.1980 серії НОМЕР_4 , а також період навчання позивачки з 01.09.1978 року по 30.05.1980 року зазначений у свідоцтві № НОМЕР_5 , виданому 30.05.1980 року Жданівським професійним кулінарним училищем у зв`язку із чим, рішення №023830031206 від 01.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню. 
Відновлення порушених прав позивача слід здійснити шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи позивачки з 05.06.1980р. по 14.10.1981р., з 07.01.1982р. по 09.02.1987р., з 21.02.1987р. по 07.04.1987р., з 12.01.1988р. по 08.01.1991р., з 09.01.1991р. по 24.03.2008р., з 25.03.2008р. по 07.08.2008р., з 01.04.2018р. по 30.09.2018р., з 03.10.2018р. по 26.10.2018р., з 03.11.2018р. по 10.10.2019р., з 21.04.2020 по 04.06.2021р., з 14.01.2022 по 18.02.2022р. згідно записів трудової книжки від 04.06.1980 серії НОМЕР_4 , а також період навчання позивачки з 01.09.1978 року по 30.05.1980 року зазначений у свідоцтві № НОМЕР_5 , виданому 30.05.1980 року Жданівським професійним кулінарним училищем.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.11.2024 року згідно частини 1 статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. 
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12.11.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
За таких обставин, суд розглядає справу виходячи із обсягу позовних вимог, що заявлені позивачкою у позові.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Розподіл витрат здійснюється у відповідності до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 139, 242-246, 257 - 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 26; ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №023830031206 від 01.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи позивачки з 05.06.1980р. по 14.10.1981р., з 07.01.1982р. по 09.02.1987р., з 21.02.1987р. по 07.04.1987р., з 12.01.1988р. по 08.01.1991р., з 09.01.1991р. по 24.03.2008р., з 25.03.2008р. по 07.08.2008р., з 01.04.2018р. по 30.09.2018р., з 03.10.2018р. по 26.10.2018р., з 03.11.2018р. по 10.10.2019р., з 21.04.2020 по 04.06.2021р., з 14.01.2022 по 18.02.2022р. згідно записів трудової книжки від 04.06.1980 серії НОМЕР_4 , а також період навчання позивачки з 01.09.1978 року по 30.05.1980 року зазначений у свідоцтві № НОМЕР_5 , виданому 30.05.1980 року Жданівським професійним кулінарним училищем. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2024 року про призначення пенсії у відповідності до положень статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 26; ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева