ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/704/26 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:
- визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, на 01.01.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки) з 11.06.2022 до 16.01.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, на 01.01.2023 року (з урахуванням виплачених сум); 
- визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 11.06.2022 до 16.01.2023 із застосуванням щомісячної індексації-різниці;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 11.06.2022 до 16.01.2023 індексацію - різницю у фіксованій величині у розмірі 4463,15 грн на місяць; 
- визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік, одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням додаткової винагороди згідно із постановою КМУ від 28.02.2022 № 168; 
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік, одноразової грошової допомоги під час звільнення з урахуванням додаткової винагороди згідно із постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії ухвали. 
06.02.2026 від позивача до суду надійшла заява про відвід судді Трофімової Л.В.
Ухвалою від 06.02.2026 суд визнав необґрунтованою заяву представника позивача про відвід судді Трофімової Л.В. 
Ухвалою від 18.02.2026 суд повернув позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії позивачеві разом із доданими матеріалами.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що позовні вимоги в даній справі є такими, в яких склалась певна судова практика. Вимоги суду щодо обґрунтування щодо статусу відповідача-колишнього роботодавця у спірний період; власне звернення позивача до обраного відповідача у спірних правовідносинах; власний розрахунок деструктивних відхилень з підтвердженням сплати ЄСВ під час нарахування грошового забезпечення за прирівняною посадою; власне звернення позивача до обраного у спірних правовідносинах відповідача як податкового агента; повідомлення про дотримання/ недотримання ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» обраним відповідачем у спірних правовідносинах щодо застосування норм права та інші незрозумілі посилання на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є неправомірними. З огляду на велику кількість аналогічних судових справ (зокрема у справах №200/8673/25, 200/8582/25, 200/8806/25, 580/12922/25, 240/25941/25, 420/35282/25), в яких представник позивача брав участь, які розглядались іншими адміністративними судами, в жодному суді не висувались подібні вимоги до аналогічної позовної заяви.
Апелянт зазначає, що судом надано оцінку доказам та вимогам позивача на стадії відкриття провадження, зазначивши, що Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 620/2878/20 вирішував питання щодо включення/невключення до складу грошового забезпечення сум з якого нарахована одноразова грошова допомога під час звільнення.
На переконання апелянта суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23. Кодекс адміністративного судочинства не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала законною та такою, що не підлягає скасуванню. Відповідач зазначив, що представник позивача отримав ухвалу 05.02.2026, але до 18.02.2026 недоліки не усунуто. Замість цього подано необґрунтовану заяву про відвід, яка не змінює моменту початку перебігу строків (постанова ВП ВС № 9901/278/21 від 12.01.2023). Повернення заяви відповідає п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не використав процесуальні права активно. Апеляційна скарга не містить підстав для скасування ухвали відповідно до ст. 320 КАС України. 
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, чи не має інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно пп. 4,5 ч. 5 ст. 160 КАС України позовна заява має містити зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
У відповідності до ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів зазначає, що забезпечення права на доступ до суду є однією з основних засад судочинства. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту позовної заяви, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
У цій справі підставою для повернення позовної заяви слугувало те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Так, ухвалою суду від 02.02.2026 залишено позовну заяву без руху. Вказано, що недоліки можуть бути усунуті шляхом надання:
-обґрунтування змісту і характеру порушеного права у спірному періоді щодо сформованих вимог;
-обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності інших причин такого пропуску та повідомити суд: з якою саме датою пов`язує початок перебігу строку звернення до суду із даним позовом;
-обґрунтування щодо статусу відповідача-колишнього роботодавця у спірний період;
- власне звернення позивача до обраного відповідача у спірних правовідносинах; 
- власний розрахунок деструктивних відхилень за попередньо отриманих довідок про грошове забезпечення з 11.06.2022 до 16.01.2023 з їх наданням до позову;
- розрахунок деструктивних відхилень з підтвердженням сплати ЄСВ під час нарахування грошового забезпечення за прирівняною посадою.
Відповідно до довідки про доставку копію ухвали представник позивача отримала в підсистему Електронний суд 05.02.2026, проте станом на 18.02.2026 позивачем недоліки, що зазначені в ухвалі суду від 02.02.2026 не усунуті.
Враховуючи, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції повернув позовну заяву позивачу.
В апеляційній скарзі представник позивача зазначив, що вимоги суду про обґрунтування щодо статусу відповідача-колишнього роботодавця у спірний період; власне звернення позивача до обраного відповідача у спірних правовідносинах; власний розрахунок деструктивних відхилень з підтвердженням сплати ЄСВ під час нарахування грошового забезпечення за прирівняною посадою; власне звернення позивача до обраного у спірних правовідносинах відповідача як податкового агента; повідомлення про дотримання/ недотримання ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» обраним відповідачем у спірних правовідносинах щодо застосування норм права та інші незрозумілі посилання на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є неправомірними. Апелянт зазначив, що з огляду на велику кількість аналогічних судових справ (зокрема у справах №200/8673/25, 200/8582/25, 200/8806/25, 580/12922/25, 240/25941/25, 420/35282/25), в яких представник позивача брав участь, які розглядались іншими адміністративними судами, в жодному суді не висувались подібні вимоги до аналогічної позовної заяви.
Колегія суддів зазначає, що право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 160 КАС України.
Так, згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19, від 26 лютого 2020 року у справі № 520/12042/18, від 6 травня 2020 року у справі № 9901/42/20, від 3 червня 2021 року у справі № 9901/41/21, від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/337/21).
Крім того, у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 9901/17/22 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що необхідність дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 160 КАС України спрямована на формування у суду та учасників справи стійкого уявлення про предмет і засоби доказування в адміністративній справі, зміст і особливості спірних адміністративно-правових відносин.
При цьому як зміст позовних вимог розуміють запропоновані позивачем конкретні способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини на їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.
Однак, на переконання колегії суддів обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє встановити, які правовідносини виникли між ним та відповідачем. 
Суд першої інстанції правильно зазначив, що представник позивача не обґрунтував зміст і характер порушеного права у відповідні періоди; не надав власний розрахунок деструктивних відхилень на підтвердження втручання у яке саме право позивача з 11.06.2022 колишнім роботодавцем за прирівняною/аналогічною посадою з доказами нарахованого ЄСВ порівняно до оплати праці діючим працівникам; не повідомив про дотримання/недотримання ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» відповідачем у спірних правовідносинах щодо застосування норм права; не надав доказів звернення позивача до відповідача з вимогами щодо усунення порушеного права; у позовній заяві не вказав статус позивача - працюючий чи непрацюючий у роботодавця/колишнього роботодавця як податкового агента для нарахування ПДФО і військового збору чи страхувальника для сплати ЄСВ.
Крім того представником позивача не надано до суду обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності інших причин такого пропуску.
На переконання колегії суддів, звертаючись із позовом у цій справі, представник позивача не дотримався вимог процесуального закону, які не є формальними, а саме щодо: викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача, обґрунтування дотримання строку звернення до суду з даним позовом.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позову ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю.Коротких

Є.О.Сорочко