ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/931/26 Справа № 185/7126/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року, у складі судді Юдіної С.Г., по справі № 185/7126/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи — керівник Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області Смеловська Любов Василівна, Богданівська сільська рада, Управління державної казначейської служби України у м. Павлограді Дніпропетровської області, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Павлоградська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості, про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, нарахувати, відрахувати та сплатити до бюджету податки та обов`язкові збори з поданням звітності, про визнання протиправними та незаконними дій, скасування наказів та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, –
ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася через суд із позовом, предявленим до КНП “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, визначивши третіми особами керівника КНП “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області Смеловську Л.В., Богданівську сільську раду, Управління державної казначейської служби України у м. Павлограді Дніпропетровської області, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Павлоградська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості, який в ході розгляду справи уточнювала, на предмет:
- зарахування з дня працевлаштування сестри медичної ОСОБА_1 - 10 квітня 2013 року до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Богданівської сільської ради Дніпропетровської області її стаж роботи на посаді процедурної медичної сестри лікувального відділення Санаторію-профілакторію «Самара» ВО «Павлоградвугілля» в період з 27 листопада 1995 року до 04 липня 2007 року включно в розмірі 11 років 7 місяців 8 днів як такий, що дає право на виплату надбавки за вислугу років медичному працівнику згідно з пунктом 3, абзацом другим пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я» від 29 грудня 2009 року № 1418 зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 23;
- донарахування заробітної плати ОСОБА_1 , а саме:
надбавку за вислугу років медичному працівнику в розмірі 10 % посадового окладу за відпрацьований час за кожний розрахунковий період (місяць) з 01 травня 2016 року до 31 березня 2018 року для забезпечення її законного розміру - 20 % від посадового окладу;
незаконно утримані суми надбавки за вислугу років медичному працівнику за травень 2016 року - 316,48 грн, за червень 2016 року - 250,00 грн, за липень 2016 року - 40,69 грн для забезпечення її законного розміру - 20 % від посадового окладу в розрахункових періодах: січні 2016 року, лютому 2016 року, березні 2016 року, квітні 2016 року;
премію, що має систематичний характер, за період з 01 липня 2015 року до 31 березня 2018 року, розмір якої обчислити за кожний розрахунковий період (місяць) шляхом множення посадового окладу за відпрацьований час на процент премії, який дорівнює відношенню загальної суми премії, що має систематичний характер, штатних працівників до загальної суми фонду основної заробітної плати штатних працівників у кожному розрахунковому періоді (місяці), а саме: за 2015 рік: липень - 1,93 %, серпень - 5,07 %, вересень - 0,91 %, жовтень - 3,47 %, листопад - 2,56 %, грудень - 9,89 % для забезпечення законного розміру премії 60,34 %; за 2016 рік: січень - 10,76 %, лютий - 8,52 %, березень - 6,68 %, квітень - 6,93 %, травень - 11,56 %, червень - 3,94 % для забезпечення законного розміру премії 23,35 %, липень - 7,38 %, серпень - 5,12 %, вересень - 11,57 % для забезпечення законного розміру премії 29,03 %, жовтень - 45,39 % для забезпечення законного розміру премії 74,49 %, листопад - 44,82 % для забезпечення законного розміру премії 80,39 %, грудень - 54,12 % для забезпечення законного розміру премії 131,60 %; за 2017 рік: січень - 7,32 %, лютий - 44,77 %, березень - 41,66 %, травень - 28,10 % для забезпечення законного розміру премії 46,57 %, червень - 30,90 % для забезпечення законного розміру премії 56,76 %, липень - 25,11 % для забезпечення законного розміру премії 42,08 %, серпень - 25,35 % для забезпечення законного розміру премії 38,28 %, вересень - 33,92 %, жовтень - 3,91 % для забезпечення законного розміру премії 31,07 %, листопад - 15,99 %, грудень - 21,02 %; за 2018 рік: січень - 43,1 %, лютий - 22,80 % для забезпечення законного розміру премії 81,51 %, березень - 18,75 % для забезпечення законного розміру премії 77,49 %;
премію за квітень 2018 року до ювілейної дати - дня п`ятдесятиріччя ОСОБА_1 ;
надбавку за складність і напруженість у роботі сестри медичної в розмірі 25 % посадового окладу за відпрацьований час за кожний розрахунковий період (місяць) з 01 січня 2017 року до 31 травня 2017 року для забезпечення її законного розміру - 50 % посадового окладу згідно з наказом від 03 травня 2016 року № 100/2-к;
надбавку за складність і напруженість у роботі інструктора із санітарної освіти в розмірі 25 % посадового окладу за відпрацьований час за кожний розрахунковий період (місяць) з 01 січня 2018 року до 31 березня 2018 року для забезпечення її законного розміру - 25 % від посадового окладу згідно з наказом від 01 червня 2017 року № 238/1-к;
доплату за використання у роботі дезінфікувальних засобів у сумі 51,20 грн за квітень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 094,66 грн за квітень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 605,50 грн за травень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листами непрацездатності АВЮ № 448919 (за 06 серпня 2013 року), АГД № 018292 (за 07-09 серпня 2013 року), АГД № 130596 (за 21-29 серпня 2013 року) з врахуванням змін у заробітній платі за травень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за вересень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 14 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за вересень 2013 року за період з 05 до 14 вересня 2013 року згідно з наказом від 02 вересня 2013 року № 398 з урахуванням змін у заробітній платі за травень, серпень 2013 року;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АГМ № 965015 (26 листопада - 06 грудня 2013 року) з урахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за листопад 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 4 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за грудень 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 5 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2014 року за період з 10 квітня до 03 травня 2014 року згідно з наказом від 01 квітня 2014 року № 74-к з урахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень, листопад, грудень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 688,32 грн (без урахування індексації за квітень 2014 року в сумі 4,87 грн і за травень 2013 року в сумі 41,41 грн) за червень 2014 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати (оклад, вислуга років, дезінфекція, індексація) за вересень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 5 робочих днів;
- донарахування індексації: листопад 2014 року - 14,69 грн, грудень 2014 року - 14,69 грн; січень 2015 року - 37,83 грн, лютий 2015 року - 19,99 грн, червень 2015 року - 14,69 грн, липень 2015 року - 14,69 грн, серпень 2015 року - 14,69 грн, вересень 2015 року - 14,69 грн; червень 2017 року - 62,31 грн;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2015 року за період з 14 квітня до 17 травня 2015 року згідно з наказом від 20 березня 2015 року № 74-к з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за травень-червень 2016 року за період з 16 травня до 15 червня 2016 року згідно з наказом від 06 травня 2016 року № 103-к з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 869679 (08-11 листопада 2016 року) за листопад 2016 року з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за березень 2017 року за період з 15 до 31 березня 2017 року згідно з наказом від 02 березня 2017 року № 66-к з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 090514 (21-28 березня 2017 року) за березень 2017 року з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів відрядження за період з 03 квітня 2017 року до 28 квітня 2017 року з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку днів чергової відпустки за липень 2017 року за період з 12 до 18 липня 2017 року згідно з наказом від 10 липня 2017 року № 326-к з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку днів чергової відпустки за серпень 2017 року за період з 14 до 19 серпня 2017 року згідно з наказом від 11 серпня 2017 року № 390-к з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 598913 (04-11 вересня 2017 року) за вересень 2017 року з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 244265 (13-15 грудня 2017 року) за грудень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку днів чергової відпустки за березень, квітень 2018 року за період з 23 березня до 21 квітня 2018 року згідно з наказом від 01 березня 2018 року № 88-к з врахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку компенсації за три дні невикористаної відпустки з урахуванням змін в заробітній платі;
- здійснення перерахунку вихідної допомоги з врахуванням змін врахуванням змін в заробітній платі;
- виплати ОСОБА_1 донарахованої заробітної плати разом з компенсацією втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати після нарахування та відрахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб, військового збору за правилами і ставками, що були діючими в розрахункових періодах (місяць) за які здійснене донарахування і перерахування заробітної плати, і сплатити до бюджету нараховані та відраховані суми податків і обов`язкових зборів, здійснити перерахунок податку на доходи фізичних осіб і зборів та виплатити надміру відраховані суми податків і зборів ОСОБА_1 ;
- визнання протиправними і незаконними дії Центру стосовно розподілу між працівниками премії, що має систематичний характер, без законного регулюючого локального акта, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації відповідно до частин другої, третьої статті 97 КЗпП України, з показниками і умовами преміювання для всіх штатних посад підприємства, на підставі якого визначався би розмір премії для працівників підприємства в період з 01 липня 2015 року до 31 березня 2018 року;
- скасування наказу Павлоградського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» в частині встановлення для сестри медичної Павлоградського РЦПМСД ОСОБА_1 надбавки за складність та напругу в праці в розмірі 25 % посадового окладу з 03 січня 2017 року як протиправного і незаконного;
- скасування наказу Павлоградського РЦПМСД від 03 травня 2017 року № 182/3-к «Про зняття надбавки за складність та напругу» як протиправного і незаконного;
- стягнення з КНП «ЦПМСД» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з наступного дня після звільнення 22 квітня 2018 року до дня ухвалення рішення судом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона з 10 квітня 2013 року прийнята на роботу тимчасово на посаду сестри медичної стоматологічного кабінету Богданівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Павлоградського РЦПМСД на час щорічної відпустки сестри медичної стоматологічного кабінету ОСОБА_3 .
Наказом від 19 квітня 2013 року № 193к ОСОБА_1 з 18 квітня 2013 року переведена тимчасово на посаду сестри медичної на час лікарняного листа (дородовий та післяродовий) ОСОБА_3 . Згодом ОСОБА_3 оформила відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але в жовтні 2014 року припинила відпустку за власною заявою.
03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 написала заяву про переведення до Павлоградського РЦПМСД на посаду сестри медичної з 03 жовтня 2014 року.
01 червня 2017 року відповідач видав наказ № 244/1-к про переведення ОСОБА_1 на посаду інструктора із санітарної освіти; одночасно до штатного розпису з 01 червня 2017 року введено нову посаду - інструктор із санітарної освіти, а посаду сестри медичної виключено. Посада інструктора із санітарної освіти 23 січня 2018 року була скорочена, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звільнена 21 квітня 2018 року.
В день звільнення ОСОБА_1 не було виплачено всієї належної їй заробітної платі, яку відповідач протиправно не нараховував в окремих місяцях роботи згідно з нормами трудового законодавства і трудового договору.
В квітні 2016 року заступник головного лікаря з економічних питань ОСОБА_4 та економіст ОСОБА_5 склали акт перевірки правильності встановлення схемних посадових окладів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 20 %, а повинна бути 10 %.
Однак, на день працевлаштування ОСОБА_1 до Павлоградського РЦПМСД у квітні 2013 року медичний стаж роботи, який надає право на надбавку за вислугу років медичному працівнику, становив 14 років 5 місяців, тому з першого дня роботи і до дня звільнення ОСОБА_1 мала право на надбавку за вислугу років в розмірі 20 %.
Позивач зазначала, що має кваліфікацію «медична сестра». 06 вересня 1990 року вона працевлаштувалась до Обласної дитячої лікарні (тепер - КП «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради»). У січні 1993 року ОСОБА_1 була переведена на посаду палатної медичної сестри неврологічного відділення та в листопаді 1995 року звільнена за власним бажанням. Стаж роботи сестрою медичною - 2 роки 9 місяців 22 дні.
27 листопада 1995 року ОСОБА_1 була зарахована до Санаторію-профілакторію «Самара» на посаду процедурної медсестри лікувального відділення та 13 жовтня 2008 року була звільнена за згодою сторін. Стаж роботи сестрою медичною в санаторії-профілакторії «Самара» - 12 років 10 місяців 17 днів.
Санаторій-профілакторій «Самара» до 04 липня 2007 року перебував у державній власності, як і виробниче об`єднання «Павлоградвугілля». Стаж роботи в цьому медичному закладі, на думку позивача, надає їй право на надбавку за вислугу років медичним працівникам, та становить 11 років 7 місяців 8 днів.
Починаючи з 01 січня 2016 року до дня звільнення 21 квітня 2018 року відповідач неправильно нараховував ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 10 % посадового окладу за відпрацьований час замість 20 %. Позивач вважає, що незаконно утримані суми підлягають поверненню ОСОБА_1 ..
Разом з цим позивач вважає, що відповідач також повинен донарахувати і виплати премію, що має систематичний характер, оскільки зазначена премія має систематичний характер, розподіляється між працівниками закладу без законного регулюючого локального акта, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації. Відсутність нарахувань позивачу щомісячних премій, яка має систематичний характер, за підсумками роботи за кожний місяць роботи з 01 липня 2015 до 31 березня 2018 року є безпідставним, зменшення розміру премії є протиправним. Позивач вважає, що дії відповідача є дискримінаційними щодо неї.
Право на встановлення працівникам надбавок за складність та напруженість праці передбачене пунктом 4.4 Умов оплати праці наказу № 308/519, а також колективними договорами відповідача. З 03 травня 2016 року головний лікар доручила ОСОБА_1 додатково до її посадових обов`язків сестри медичної вести бібліотекарську роботу та роботу з електронною медичною бібліотекою, яку позивач виконувала до дня звільнення.
Наказом від 03 травня 2016 року № 100/2-к ОСОБА_1 встановлено надбавку за складність і напруженість в розмірі 50 % посадового окладу без зазначення строку. Наказом від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 25 %, з яким позивач ознайомлена не була, що призвело, на її думку, до зменшення розміру надбавки з 50 % до 25 %, про що відповідач повинен був попередити її відповідно до статті 103 КЗпП України та частини другої статті 29 Закону України «Про оплату праці», тобто, не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. В наказі від 03 січня 2017 року №2-к не зазначено про скасування попереднього наказу № 100/2-к від 03 травня 2016 року. Відповідач не мав права приймати новий наказ про регулювання питання з оплати праці, доки не скасований попередній. Наказ від 03 січня 2017 року № 2-к в частині встановлення надбавки за складність та напругу в праці в розмірі 25% посадового окладу підлягає скасуванню як протиправний і незаконний. Також відповідач видав наказ від 03 травня 2017 року № 182/3-к, у якому зазначено про зняття надбавки за складність та напругу в праці в розмірі 25 % посадового окладу. Позивач вважає цей наказ похідним від наказу № 2-к, а тому він також підлягає скасуванню.
Крім цього на думку позивача, відповідач порушив трудове законодавство про оплату праці, неправильно здійснював табельний облік, неправильно обчислив дні відпустки, тимчасової непрацездатності та індексацію, внаслідок чого не нарахував у повному обсязі належну їй заробітну плату за період роботи з квітня 2013 року до квітня 2018 року. Відповідно, відповідач не обчислив і не перерахував до державного бюджету податки її обов`язкові збори з недонарахованої заробітної плати.
У зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 в день її звільнення всіх належних їй сум, вона має право на середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. При цьому, позивач подала до суду заяву про поновлення строку на звернення з вимогою про скасування наказів відповідача від 03 січня 2017 року № 2-к «Про складність та напругу» та від 03 травня 2017 року № 182/3-к «Про зняття надбавки за складність та напругу» як протиправних та незаконних і зобов`язання нарахувати надбавку, що встановлено під час підготовки позову.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року, позов задоволено частково. 
Зобов`язано КНП «ЦПМСД»: 
- донарахувати ОСОБА_1 доплату за використання у роботі дезінфікувальних засобів в сумі 51,20 грн за квітень 2013 року;
- здійснити перерахунок податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 094,66 грн за квітень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснити перерахунок податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 605,50 грн за травень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати за серпень 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснити перерахунок оплати днів тимчасової непрацездатності за листами непрацездатності АВЮ № 448919 (за 06 серпня 2013 року), АГД № 018292 (за 07-09 серпня 2013 року), АГД № 130596 (за 21-29 серпня 2013 року) з урахуванням змін в заробітній платі за травень 2013 року;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати за вересень 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 14 робочих днів;
- здійснити перерахунок оплати днів чергової відпустки за вересень 2013 року за період з 05 до 14 вересня 2013 року згідно з наказом від 02 вересня 2013 року № 398 з урахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень 2013 року;
- здійснити перерахунок оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АГМ № 965015 (26 листопада - 06 грудня 2013 року) з урахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень 2013 року;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати за листопад 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 4 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати за грудень 2013 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 5 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснити перерахунок оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2014 року за період з 10 квітня до 03 травня 2014 року, згідно з наказом від 01 квітня 2014 року № 74-к з урахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень, листопад, грудень 2013 року;
- здійснити перерахунок податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1 688,32 грн (без врахування індексації за квітень 2014 року в сумі 4,87 грн і за травень 2013 року в сумі 41,41 грн) за червень 2014 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати за серпень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснити перерахунок складових заробітної плати (оклад, вислуга років, дезінфекція, індексація) за вересень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 5 робочих днів.
Зобов`язано КНП «ЦПМСД» виплатити ОСОБА_1 донараховану заробітну плату після відрахування податків та обов`язкових платежів.
В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване частковим визнанням відповідачем позовних вимог.
Стаж роботи у санаторії-профілакторії «Самара» не може бути зарахований до стажу роботи медичного працівника позивача, оскільки цей заклад відноситься до закладу вугільної промисловості і позивач отримувала заробітну плату як працівник вугільної промисловості, тому немає підстав для донарахування надбавки позивачу в розмірі 10 % посадового окладу за заявлений нею період.
Вимоги про донарахування премії, що має систематичний характер з 01 липня 2015 року до 31 березня 2018 року, та вимоги про визнання протиправними і незаконними дій відповідача щодо розподілу між працівниками премії, що має систематичний характер, є безпідставними.  При нарахуванні заробітної плати відповідач забезпечив вимоги законодавства про державні гарантії щодо розміру мінімальної заробітної плати, премія нараховувалась з метою збереження рівня заробітної плати та непогіршення умови роботи працівника.
Вимога про донарахування позивачу премії за квітень 2018 року до ювілейної дати - дня п`ятдесятиріччя є безпідставною.
Вимоги про донарахування надбавки за складність і напругу в праці та скасування наказів відповідача від 03 січня 2017 року № 2-к, від 03 травня 2017 № 182/3-к року є законними. Однак, позивач звернулася до суду з цими вимогами поза межами строку позовної давності. ОСОБА_1 звільнена 21 квітня 2018 року, про порушення свого права позивач дізналась 04 квітня 2019 року і з цього часу мала можливість звернутися до суду з позовом.
Враховуючи відмову суду у задоволенні частини позовних вимог, суми індексації, які просить нарахувати позивач, фактично нараховано і сплачено, позовні вимоги про їх донарахування не підлягають задоволенню.
Інші позовні вимоги (крім стягнення середнього заробітку) не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від зазначених вище вимог, у задоволенні яких суд відмовив.
Вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені заявлена поза межами строку звернення до суду (а.с.38-56 Том V).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника — ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального закону, оскільки в протоколі судового рішення зазначено, що вступна та резолютивна частини були оголошені 20 вересня 2023 року о 11:50, а з системи “Електронний суд” вбачається, що в електронному вигляді рішення було підписано 21 вересня 2023 року в 11:16, а тому апелянт вважає, що саме 21 вересня 2023 року й є датою проголошення рішення по справі.
Описова частина рішення не відповідає вимогам ч.3 ст.265 ЦПК України.
Судом першої інстанції допущені порушення щодо збирання та оцінки доказів, а саме щодо експертизи, яка на думку суду повинна бути проведена та щодо допиту свідків по трудовій справі.
Судом першої інстанції допущені порушення щодо збирання та оцінки доказів, а саме щодо експертизи, яка на думку суду повинна бути проведена та щодо допиту свідків по трудовій справі.
Суд безпідставно застосував позовну давність до позовних вимог про стягненні з відповідача середнього заробітку (ст.117 КЗпП України) з 21 квітня 2018 року по винесення судом рішення по справі. Всього середній заробіток за період з 22 квітня 2018 року по 31 грудня 2023 року становить 658 878, 22 грн.
Суд першої інстанції не встановив всі обставини, які викладені у позові, щодо позовної вимоги про донарахування і виплату надбавки за складність і напруженість у роботі та незаконно застосував по зазначених вимог позовну давність.
Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимоги сторони позивача зобов`язати третіх осіб, які є державними органами, надати висновки на виконання своїх повноважень.
Суд першої інстанції не встановив жодної обставини щодо преміювання, а тому ці обставини підлягають встановленню судом апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції не врахував, що позивачка з 27 листопада 1995 року по 04 липня 2007 року працювала медичною сестрою в Санаторії-профілакторії «Самара» ВО «Павлоградвугілля», яке є державним підприємством, тобто, позивачка працювала у державному медичному закладі, а тому вона має право на обчислення відсотків за вислугу років за роботу у державному медичному закладі.
Суд безпідставно посилався у рішення на трудову книжку позивачки, де у запису № 22 зазначено, що остання прийнята на роботу тимчасово на час декретної відпустки на посаду сестри медичної стоматології Богданівської амбулаторії, оскільки у позовній заяві зазначено, що запис № 22 у трудовій книжці позивачки зроблений не на підставі фактичного наказу № 193 від 19 квітня 2013 року, а зазначений невідомий наказ № 193 від 17 квітня 2013 року.
Відповідач порушив податкове законодавство, оскільки за період з 2013 року по день звільнення позивачки здійснював перерахування податку на доходи фізичних осіб без застосування податкової соціальної пільги.
18 січня 2024 року від сторони скаржника надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якому зазначено, що необґрунтована вимога суду першої інстанції доповнити протокол судового засідання про вчинення процесуальної дії - усної заяви представника відповідача з вимогою про застосування позовної давності, є констатацією факту відсутності такої заяви. Крім того, заяві відповідача про застосування позовної давності кореспондує обов`язок суду встановити причини пропуску позовної давності і надати оцінку, чи є такі причини поважними. Якщо суд визнає, що причини пропуску позовної давності є поважними, порушене право позивача підлягає захисту судом.
Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Південно-східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами. Звернення від ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 про порушення, що спричинили шкоду її (їхнім) правам чи законним інтересам до Міжрегіонального управління не надходило.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області подало письмові пояснення, у яких зазначено, що ГУ ДПС не є відповідачем, а тому вимоги до неї є безпідставними. Щодо адміністрування податків та зборів, цивільне законодавство не застосовується. Вимога щодо зобов`язання нарахувати ПДФО та ЄСВ до фактично нарахованої заробітної плати (іншого доходу) є передчасною, крім того, правовідносини з обчислення податків і зборів не можуть бути предметом цивільного спору.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії ОСОБА_2 , залишено без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року залишено без змін (а.с.249-271 Том V).
Постанова мотивована законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції та частковим доведенням позивачем позовних вимог. 
Не погодившись із рішення суду першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову Дніпровського апеляційного суду.
Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року в частині вишення позовних вимог про:
донарахування надбавки за складність і напруженість у роботі сестри медичної в розмірі 25 % посадового окладу за відпрацьований час за кожний розрахунковий період з 01 січня 2017 року до 31 травня 2017 року;
донарахування надбавки за складність і напруженість у роботі інструктора із санітарної освіти в розмірі 25 % посадового окладу за відпрацьований час за кожний розрахунковий період з 01 січня 2018 року до 31 березня 2018 року;
здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2015 року за період з 14 квітня до 17 травня 2015 року згідно з наказом від 20 березня 2015 року № 74-к з врахуванням змін у заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за травень, червень 2016 року за період з 16 травня до 15 червня 2016 року згідно з наказом від 06 травня 2016 року №103-к з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 869679 (08-11 листопада 2016 року) за листопад 2016 року з урахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за березень 2017 року за період з 15 до 31 березня 2017 року згідно з наказом від 02 березня 2017 року № 66-к з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 090514 (21-28 березня 2017 року) за березень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів відрядження за період з 03 до 28 квітня 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку днів чергової відпустки за липень 2017 року за період з 12 до 18 липня 2017 року згідно з наказом від 10 липня 2017 року № 326-к з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку днів чергової відпустки за серпень 2017 року за період з 14 до 19 серпня 2017 року згідно з наказом від 11 серпня 2017 року № 390-к з врахуванням змін в заробітній платі; 
здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 598913 (04-11вересня 2017 року) за вересень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 244265 (13-15 грудня 2017 року) за грудень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку днів чергової відпустки за березень, квітень 2018 року за період з 23 березня до 21 квітня 2018 року згідно з наказом від 01березня 2018 року № 88-к з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку компенсації за три дні невикористаної відпустки з врахуванням змін в заробітній платі;
здійснення перерахунку вихідної допомоги з врахуванням змін врахуванням змін в заробітній платі;
виплати донарахованої заробітної плати;
стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, скасовано з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.
В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2024 року залишено без змін (а.с.146-160 Том VІ).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглядаючи повторно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року у скасованій Верховним судом частині, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в цій частині, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині вимог про донарахування надбавки за складність та напруженість у роботі сестри медичної, у роботі інструктора із санітарної освіти, перерахунку оплати днів відпусток, лікарняних, відрядження, перерахунку вихідної допомоги та компенсації, донарахування заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та ухвалити в цій частині нове рішення із частковим задоволення таких вимог з наступних підстав.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судами у цій справі інстанції встановлено, що наказом від 10 квітня 2013 року № 160/1 - к ОСОБА_1 з 10 березня 2013 року прийнято тимчасово на посаду медичної сестри стоматологічного кабінету Богданівської амбулаторії на час щорічної відпустки медичної сестри стоматологічного кабінету Богданіської АЗПСМ ОСОБА_3 .
На підставі наказу № 193 к від 19 квітня 2013 року ОСОБА_1 переведено тимчасово на посаду сестри медичної стоматологічного кабінету, на час лікарняного листа (дородовий та післяродовий) сестри медичної стоматологічного кабінету ОСОБА_3 з 18 квітня 2013 року.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 03 жовтня 2014 року наказом № 355/2-к від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , сестру медичну зі стоматології Богданівської АЗПСМ переведено на 1,0 ставки посади сестри медичної районного центру первинної медико-санітарної допомоги (далі -РЦПМСД) з 03 жовтня 2014 року.
Наказом головного лікаря Павлоградського РЦПМСД від 01 червня 2017 року № 244/1-к, у зв`язку з виробничою необхідністю та з метою приведення назв штатних посад до вимог Національного класифікатора професій ОСОБА_1 , сестру медичну переведено на посаду інструктора із санітарної освіти Павлоградського РЦПМСД з 01 червня 2017 року, на підставі заяви ОСОБА_1 .
Наказом від 03 травня 2016 року № 100/2-к ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність та напруженість в розмірі 50 % від посадового окладу без зазначення строку. З 03 травня 2016 року ОСОБА_1 додатково до її посадових обов`язків сестри медичної доручено ведення бібліотекарської роботи по закладу.
Наказом від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» ОСОБА_1 встановлено надбавку за складність та напругу в праці в розмірі 25 % посадового окладу з 03 січня 2017 року. В наказі не зазначено про скасування наказу від 03 травня 2016 року.
Наказом від 03 травня 2017 року № 182/3-к з ОСОБА_1 сестри медичної Павлоградського РЦПМСД знято надбавку за складність та напругу в праці в розмірі 25% посадового окладу з 03 травня 2017 року (а.с. 7, Том ІV).
Наказом від 01 червня 2017 року № 238/1-к ОСОБА_1 , інструктору з санітарної освіти Павлоградського РЦПСМД встановлена надбавка за складність та напругу в праці 25 % посадового окладу з 01 червня 2017 року.
Позивачу сплачено індексацію за січень, лютий 2015 року у травні 2015 року, за листопад 2013 року, грудень 2014 року, червень, липень, серпень, вересень 2015 року - у жовтні 2015 року; за червень 2017 року - у липні 2017 року.
Наказом головного лікаря від 20 квітня 2018 року № 172-к «Про звільнення» ОСОБА_1 , інструктора з санітарної освіти, звільнено з роботи з 21 квітня 2018 року у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Наказано виплатити ОСОБА_6 вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку; надати компенсацію за період роботи з 18 квітня 2017 року до 17 квітня 2018 року в кількості 2 календарних днів.
Допитана в суді першої інстанції як свідок ОСОБА_7 пояснила, що не завжди була своєчасна можливість розрахувати індексацію. На той час вони керувалися даними, які були в бухгалтерських журналах, з моменту виходу та надходження журналу можливо було правильно розрахувати. Крім того, при розрахунку заробітної плати, основної та додаткової, вони виходили з відсотка вислуги років 10 % тоді як всі розрахунки, надані позивачем, виходять із розрахунку 20 % вислуги років і враховані премії, які, на її думку, містять систематичний характер. В Центрі конкретні розмірі премії для працівників за кожен місяць були визначені керівником закладу, розмір премій відображався у відомостях на виплату заробітної плати. Стосовно періоду 2013 року та початоку 2014 року мали дійсно місце помилки в розрахунках.
Згідно із записами трудової книжки позивача (запис 8) ОСОБА_1 з 27 листопада 1995 року зарахована в Санаторій-профилакторій «Самара» п/о «Павлоградвугілля» на посаду процедурної медсестри лікувального відділення та 13 жовтня 2008 року звільнена за угодою сторін, згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України.
Відповідно до інших записів у трудовій книжці за період роботи позивача в санаторії-профілакторії «Самара» наявні штампи та печатки: санаторій-профілакторій «Самара» профспілки працівників вугільної промисловості; штамп про те, що Відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменована у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля»; у записі про звільнення за переводом у структурний підрозділ ВАТ «Павлоградвугілля» наявна печатка відділу кадрів філії шахти «Самарська» Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля».
Згідно з відповіддю головного лікаря Філії «санаторій-профілакторій «Самара» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» А. О. Ілющенка, надбавку за вислугу років ОСОБА_1 отримувала як працівник вугільної промисловості.
Згідно з відповіддю профспілки працівників вугільної промисловості України, у період з 27 листопада 1995 року до 01 березня 2005 року ВАТ «Павлоградвугілля» змінив форму власності на ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Протягом цього періоду система оплати праці відповідно нормам Галузевої Угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, власниками, що діють у вугільній галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, з доповненнями та змінами, а також чинним колективним договором між роботодавцем і профспілками. Доплати до посадових окладів працівників санаторію-профілакторію «Самара» встановлювалися як винагорода за вислугу років праці на підприємствах вугільної промисловості відповідно до стажу роботи у вугільній галузі і діючих коефіцієнтів винагороди.
Допитана в суді першої інстанції як свідок головний економіст КНП «Центр ПМСД» ОСОБА_4 пояснила, що підставою для нарахування надбавки за вислугу років медичним працівникам є Порядок виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я. З моменту прийняття на роботу і до квітня 2016 року позивачу виплачувалася надбавка за вислугу років у розмірі 20 %. Потім було здійснено перевірку правильності нарахування набавки, за результатами якої встановлено відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 надбавки в розмірі 20 %, оскільки стаж роботи в санаторії «Самара» не зараховується їй до медичного стажу. Перевіркою встановлено, що санаторій «Самара» не є державним закладом охорони здоров`я, отже, необхідно керуватися пунктом 2 частини четвертої Порядку, де обов`язковою умовою для зарахування стажу є оплата праці відповідно до умов оплати праці медичним працівникам. ОСОБА_1 , працюючи в санаторії-профілакторії «Самара», який належить до закладу вугільної промисловості отримувала заробітну плату як відповідний працівник вугільної промисловості.
На підставі інформації, отриманої від санаторію-профілакторію «Самара», профспілки працівників вугільної промисловості Дніпропетровської обласної організації, профспілки працівників охорони здоров`я вони зробили висновок, що ОСОБА_1 не має права на надбавку в розмірі 20%, оскільки до медичного стажу не підлягає зарахуванню стаж роботи в санаторії. Заробітна плата працівникам санаторію-профілакторію «Самара» сплачувалась відповідно до норм Галузевої угоди. На підставі складеного акта перевірки, з візою керівника підприємства, бухгалтер зробила ОСОБА_1 перерахунки та утримання, з квітня 2016 року розмір надбавки позивача становив 10%.
Відповідно до наказу № 308/519 конкретні розміри премії для працівників Павлоградськогого районного центру первинної медико-санітарної допомоги, в тому числі для ОСОБА_1 , за кожний місяць були визначені керівником закладу, сума премій не перевищувала фонду заробітної плати, розмір премії для кожного працівника відображено у відомостях на виплату заробітної плати за кожний місяць.
Згідно з пунктом 4.4 Умов оплати праці № 308/519, працівникам можуть установлюватись надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.
Згідно з пунктом 5.11 наказу № 308/519 преміювання працівників проводиться у межах фонду заробітної плати. Керівники закладів та установ за погодженням з профспілковими комітетами затверджують положення про преміювання працівників. Розмір премії працівника залежить від особистого внеску в загальні результати роботи підрозділу, закладу і граничними розмірами не обмежується. Преміювання керівників закладів, установ здійснюється за рішенням органу вищого рівня.
Керівники мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.
Відповідно до пункту 3.1 Колективного договору Павлоградського РЦПМСД на 2015-2017 роки оплата праці здійснюється на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів, із змінами та доповненнями, з оплати праці працівників установи .
Відповідно до пункту 3.18 Колективного договору головний бухгалтер зобов`язалася встановити премії, пов`язані з виконанням функцій і особистим внеском працівника у загальні результати роботи підрозділу згідно положення про преміювання, програмою «Місцевих стимулів» у межах фонду заробітної плати.
Наказом від 12 січня 2018 року № 11 затверджено Положення про матеріальне стимулювання працівників. Цим положенням визначено, що матеріальне стимулювання працівників районного центру первинної медико-санітарної допомоги здійснюється шляхом виплати матеріальної допомоги в тому числі на оздоровлення, надбавки до посадового окладу, премії за результатами роботи, з нагоди державних та професійних свят, ювілеїв тощо з метою покращення показників діяльності, матеріальної зацікавленості, підвищення престижності професії, створення належних умов для ефективної діяльності працівників. Рішення про матеріальне стимулювання (наказ) приймає головний лікар районного центру первинної медико-санітарної допомоги у межах фонду заробітної плати, затвердженого кошторисом. Фонд матеріального стимулювання працівників утворюється у межах економії коштів, передбачених на оплату праці у районному центрі первинної медико-санітарної допомоги.
Відповідач визнав позовні вимоги щодо:
- доплати за використання у роботі дезінфікувальних засобів у сумі 51,20 грн за квітень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1094,66 грн за квітень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1605,50 грн за травень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листами непрацездатності АВЮ № 448919 (за 06 серпня 2013 року), АГД № 018292 (за 07-09 серпня 2013 року), АГД № 130596 (за 21-29 серпня 2013 року) з урахуванням змін в заробітній платі за травень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за вересень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 14 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за вересень 2013 року за період з 05 вересня 2013 року по 14 вересня 2013 р. згідно з наказом № 398 від 02 вересня 2013 року з урахуванням змін у заробітній платі за травень, серпень 2013 року;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АГМ № 965015 (26 листопада 2013 року - 06 грудня 2013 року) з врахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за листопад 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 4 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за грудень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 5 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2014 року за період з 10 квітня до 03 травня 2014 року згідно наказу № 74-к від 01 квітня 2014 року з врахуванням змін у заробітній платі за травень, серпень, вересень, листопад, грудень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1688,32 грн (без врахування індексації за квітень 2014 року в сумі 4,87 грн і за травень 2013 року в сумі 41,41 грн) за червень 2014 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2014 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати (по окладу, вислуга років, дезінфекція, індексація) за вересень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 5 робочих днів.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав доведеним вимоги лише в частині тих вимог, що визнані відповідачем в судовому засіданні, при цьому відмовив у задоволенні інших вимог з підстав їх недоведеності та передчасності.
Колегія суддів не погоджується як зі встановленими обставинами справи у скасованій частині Верховним Судом, так і з висновками суду першої інстанції в цій частині.
Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 
Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. 
Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Згідно зі статтею 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Подібні положення містяться в статті 13 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України в редакції на момент виникнення правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Верховним Судом встановлено у даній справі, що, звертаючись із цим позовом, ОСОБА_1 заявляла вимоги про донарахування їй надбавки за складність і напруженість у роботі, а також скасування наказів від 03 січня 2017 року«Про надбавку за складність та напругу у роботі» і від 03 травня 2017 року«Про зняття надбавки за складність і напругу».
Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП України (в редакції на час виникнення правовідносин) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У цій справі позивач у 2021 році звернулась із вимогами про скасування наказів відповідача за 2017 рік, тобто поза межами тримісячного строку, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України, тому правильним є висновок судів про відмову в їх задоволенні. Проте, суд першої інстанції помилково застосував до цих вимог положення статей 257, 261 ЦК України, які встановлюють загальну позовну давність у цивільних правовідносинах, адже трудові спори, у тому числі щодо оскарження наказів роботодавця, регулюються нормами трудового законодавства, а не нормами Цивільного кодексу України. Водночас посилання суду першої інстанції на норми ЦК України поряд із статтею 233 КЗпП не вплинуло на правильність вирішення цих вимог.
Разом з цим, колегія суддів відзначає, що надбавка за складність і напруженість у роботі є складовою заробітної плати, вимоги про їх донарахування та виплату необмежені строком звернення відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції на час виникнення правовідносин), чого суд першої інстанції не врахував та на чому наполягає скаржник.
Так, як вже встановлено судами у справі, наказом від 03 травня 2016 року № 100/2-к ОСОБА_1 встановлена надбавка за складність та напруженість в розмірі 50 % від посадового окладу без зазначення строку. З 03 травня 2016 року ОСОБА_1 додатково до її посадових обов`язків сестри медичної доручено ведення бібліотекарської роботи по закладу.
Наказом від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» ОСОБА_1 встановлено надбавку за складність та напругу в праці в розмірі 25 % посадового окладу з 03 січня 2017 року. 
Колегія суддів відзначає, що така надбавка є складовою, хоча і не основної, однак заробітної плати, в розумінні ст. 2 ЗУ “Про оплату праці”.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не була повідомлена в законному порядку, відповідно до ст.103 КЗпП України та ч. 2 ст. 29 Закону України «Про оплату праці», про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення з 03 січня 2017 року не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни, а саме про зменшення розміру надбавки за складність і напруженість у роботі з 50% до 25%. З наказом № 2-к від 03 січня 2017 року «Про надбавку за складність та напругу» щодо погіршення умов оплати праці ОСОБА_1 не була ознайомлена, що відповідачем не спростовано. 
При цьому, колегія суддів, приймаючи доводи скаржника в цій частині скарги, наголошує, що в наказі від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» не зазначено про скасування наказу № 100/2-к від 03 травня 2016 року, яким попередньо встановлювався ОСОБА_1 розмір такої надбавки у більшому розмірі. За таких обставин належить вважати, що дія попереднього наказу від 03 травня 2016 року своєї чинності не припинила, а наказ, винесений відповідачем в подальшому з аналогічних підстав, не скасовує автоматично дії попереднього наказу.
З цього колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок її заробітної плати, отриманої після 01 січня 2017 року та по 31 травня 2017 року включно, тобто, до 01 червня 2017 року, коли ОСОБА_1 було переведено на іншу посаду інструктора з посади медсестри медичної.
Разом з цим ОСОБА_1 , враховуючи безпідставність нарахування їй відповідачем за наказом від 03 січня 2017 року № 2-к «Про надбавку за складність та напругу» такої надбавки у розмірі 25% аж до дня її звільнення 21 квітня 2018 року, має право на відповідне донарахування такої надбавки у розмірі 50% за наказом відповідача від 03 травня 2016 року № 100/2-к, який не скасований.
Також колегією суддів встановлено, що відповідач видав наказ №182/3-к від 03 травня 2017 року, який є похідним від наказу № 2-к від 03 січня 2017 року, в якому зазначено: «З ОСОБА_1 , сестри медичної Павлоградського РЦПМСД, зняти надбавку за складність та напругу в праці в розмірі 25% посадового окладу з 03 травня 2017 року», чим фактично з 03 травня 2017 року припинив дію наказу № 2-к від 03 січня 2017 року стосовно встановлення надбавки за складність і напруженість у роботі ОСОБА_1 в розмірі 25%, але при цьому був діючим наказ №100/2-к від 03 травня 2016 року, яким встановлена надбавка за складність і напруженість у роботі в розмірі 50% посадового окладу.
Разом з цим колегією суддів встановлено, що з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року при діючому наказі №238/1-к від 01 червня 2017 року, ОСОБА_1 припинена виплата надбавки за складність і напруженість. З даним наказом про зняття надбавки ОСОБА_1 також не було ознайомлено, що є порушенням трудового законодавства та права позивача з боку відповідача. Вимоги про донарахування надбавки за складність та напругу в праці за період 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно у відповідності до наказом відповідача від 03 травня 2016 року № 100/2-к є законними, а тому з такими доводами скаржника колегія суддів погоджується.  
Відповідачем, на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2026 року, надано відомості, зокрема, про розрахунок надбавки за складність та напруженість ОСОБА_1 за період нарахування з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року та за період 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно, тобто, за період порушення трудових прав ОСОБА_1 з підстав нарахування їй до заробітної плати такої надбавки у зменшеному розмірі. Також відповідачем проведено перерахунок донарахування до заробітної плати ОСОБА_1 , яку вона вже отримала за вказаний період. З цього розрахунку колегією суддів встановлено, що загальний розмір такої надбавки за період з 01 січня 2017 року та по 31 травня 2017 року включно становить 2209,28 грн, а за період 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно у розмірі 3467,50 грн (а.с.93 Том VII).
Колегією суддів також встановлено, а судом першої інстанції не враховано, що відповідач визнав частину позовних вимог ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції, зокрема, в частині:
- доплати за використання у роботі дезінфікувальних засобів у сумі 51,20 грн за квітень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1094,66 грн за квітень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1605,50 грн за травень 2013 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листами непрацездатності АВЮ № 448919 (за 06 серпня 2013 року), АГД № 018292 (за 07-09 серпня 2013 року), АГД № 130596 (за 21-29 серпня 2013 року) з урахуванням змін в заробітній платі за травень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за вересень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 14 робочих днів;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за вересень 2013 року за період з 05 вересня 2013 року по 14 вересня 2013 р. згідно з наказом № 398 від 02 вересня 2013 року з урахуванням змін у заробітній платі за травень, серпень 2013 року;
- здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АГМ № 965015 (26 листопада 2013 року - 06 грудня 2013 року) з врахуванням змін в заробітній платі за травень, серпень, вересень 2013 року;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за листопад 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 4 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за грудень 2013 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 17 робочих днів і 5 днів хвороби за листом непрацездатності АГМ № 965015;
- здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2014 року за період з 10 квітня до 03 травня 2014 року згідно наказу № 74-к від 01 квітня 2014 року з врахуванням змін у заробітній платі за травень, серпень, вересень, листопад, грудень 2013 року;
- здійснення перерахунку податку на доходи фізичних осіб із правильної заробітної плати в розмірі 1688,32 грн (без врахування індексації за квітень 2014 року в сумі 4,87 грн і за травень 2013 року в сумі 41,41 грн) за червень 2014 року із застосуванням податкової соціальної пільги;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати за серпень 2014 року з врахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 11 робочих днів;
- здійснення перерахунку складових заробітної плати (по окладу, вислуга років, дезінфекція, індексація) за вересень 2014 року з урахуванням правильної кількості фактично відпрацьованого часу - 5 робочих днів.
Рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року у цій частині скасовано Верховним Судом не було.
Зазначене свідчить про те, що відповідач фактично визнав порушення трудових прав ОСОБА_1 , що потягло за собою і подальше невірне нарахування складових її заробітної плати, а тому такі доводи скаржника колегія суддів приймає до уваги та доходить висновку про здійснення такого перерахунку за встановлені та визнані відповідачем періоди.
Крім того, колегія суддів наголошує, що Верховний Суд у своїй практиці щодо перерахунку заробітної плати, лікарняних та відпускних керується тим, що розрахунок середньої зарплати для відпускних та лікарняних здійснюється відповідно до Порядку № 100. Якщо під час перерахунку виявляється недоплата, роботодавець зобов`язаний виплатити її в повному обсязі незалежно від того, працює особа чи вже звільнена. 
Якщо в установі відбувається підвищення тарифних ставок чи посадових окладів, виплати за час відпустки або тимчасової непрацездатності підлягають обов`язковому перерахунку за весь період, починаючи з дня підвищення окладів.
ВС вказує, що сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (лікарняні) та сума збереженого середнього заробітку обов`язково включаються до розрахунку середньої заробітної плати для оплати часу відпустки.
Колегія суддів наголошує, що за висновками Верховного Суду у даній справі, безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо: здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2015 року за період з 14 квітня до 17 травня 2015 року згідно з наказом від 20 березня 2015 року № 74-к з врахуванням змін у заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за травень, червень 2016 року за період з 16 травня до 15 червня 2016 року згідно з наказом від 06 травня 2016 року №103-к з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 869679 (08-11 листопада 2016 року) за листопад 2016 року з урахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів чергової відпустки за березень 2017 року за період з 15 до 31 березня 2017 року згідно з наказом від 02 березня 2017 року № 66-к з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДБ № 090514 (21-28 березня 2017 року) за березень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів відрядження за період з 03 до 28 квітня 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку днів чергової відпустки за липень 2017 року за період з 12 до 18 липня 2017 року згідно з наказом від 10 липня 2017 року № 326-к з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку днів чергової відпустки за серпень 2017 року за період з 14 до 19 серпня 2017 року згідно з наказом від 11 серпня 2017 року № 390-к з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 598913 (04-11вересня 2017 року) за вересень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності АДК № 244265 (13-15 грудня 2017 року) за грудень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку днів чергової відпустки за березень, квітень 2018 року за період з 23 березня до 21 квітня 2018 року. Згідно з наказом від 01 березня 2018 року № 88-к з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку компенсації за три дні невикористаної відпустки з врахуванням змін в заробітній платі; здійснення перерахунку вихідної допомоги з врахуванням змін врахуванням змін в заробітній платі - у зв`язку із тим, що ці вимоги є похідними, в тому числі від вимоги про донарахування і виплату надбавки за складність і напруженість у роботі, та вимог про виплату донарахованої заробітної плати.
Враховуючи, що колегією суддів встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача в частині невірного розрахунку лікарняних, відрядження та чергової щорічної відпустки, що входить до складових заробітної плати позивача, а також в частині визнаних відповідачем вимог позивача та невірного нарахування надбавки за складність і напруженість у роботі за певні періоди, що в цілому потягло за собою виплату позивачеві заробітної плати в період з квітня 2015 року по день звільнення в іншому розмірі та з порушеннями нарахування заробітної плати, що встановлено постановою Верховного Суду у даній справі, тому належить дійти висновку, що такі порушені права ОСОБА_1 слід захистити судовим рішення у цій справі шляхом задоволення таких вимог та зобов`язання відповідача донарахувати  ОСОБА_1 заробітну плату, яка не була виплачена при звільненні, у вигляді надбавки за складність та напруженість у роботі сестри медичної у відповідності до наказу Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області від 03 травня 2016 року за №100/2-к, за період нарахування з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року включно, у розмірі 2209,28 грн; надбавки за складність та напруженість у роботі інструктора із санітарної освіти у відповідності до наказу Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області від 03 травня 2016 року за №100/2-к, за період нарахування з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно, у розмірі 3467,50 грн; перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2015 року за період з 14 квітня до 17 травня 2015 року згідно з наказом від 20 березня 2015 року № 74-к, урахуванням змін у заробітній платі на суму 24,18 грн; оплати днів чергової відпустки за травень, червень 2016 року за період з 16 травня до 15 червня 2016 року згідно з наказом від 06 травня 2016 року № 103-к у розмірі 22,63 грн з утриманням з ОСОБА_1 цієї суми, як переплаченої; оплати днів чергової відпустки за березень 2017 року за період з 15 до 31 березня 2017 року згідно з наказом від 02 березня 2017 року №66-к у розмірі 37,40 грн; оплати днів чергової відпустки за липень 2017 року за період з 12 до 18 липня 2017 року згідно з наказом від 10 липня 2017 року №326-к у розмірі 40,32 грн; оплати днів чергової відпустки за серпень 2017 року за період з 14 до 19 серпня 2017 року згідно з наказом від 11 серпня 2017 року №390-к у розмірі 41,58 грн; оплати днів чергової відпустки за березень, квітень 2018 року за період з 23 березня до 21 квітня 2018 року згідно з наказом від 01 березня 2018 року №88-к у розмірі 562,02 грн, у відповідності до наданого відповідачем розрахунку цих сум (а.с.94-104 Том VII).
Разом з цим, колегія суддів, частково погоджуючись із доводами скаржника, наголошує, що судом першої інстанції не з`ясовувались фактичні обставини щодо недонарахування відповідачем днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року з врахуванням змін в заробітній платі; за листом непрацездатності АДБ № 869679 (08-11 листопада 2016 року) за листопад 2016 року з урахуванням змін в заробітній платі; за листом непрацездатності АДБ № 090514 (21-28 березня 2017 року) за березень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; за листом непрацездатності АДК № 598913 (04-11вересня 2017 року) за вересень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі; за листом непрацездатності АДК № 244265 (13-15 грудня 2017 року) за грудень 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі, як і не враховувалось невірне нарахування відповідачем чи його відсутність за оплати днів відрядження ОСОБА_1 за період з 03 до 28 квітня 2017 року з врахуванням змін в заробітній платі та вихідної допомоги з врахуванням змін в заробітній платі з виплатою такого донарахованого розміру заробітної плати.
Зазначене встановлено постановою Верховного Суду у даній справі.
Колегія суддів відзначає, що, у відповідності до перерахунку, здійсненого відповідачем в ході розгляду справи колегією суддів, встановлено, що перерахунок оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року становить 4,70 грн; перерахунок оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за листопад 2016 року становить 0,04 грн з утриманням з ОСОБА_1 цієї суми, як переплаченої; перерахунок оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за березень 2017 року становить 18,72 грн, за вересень 2017 року - 86 грн, за грудень 2017 року - 46,62 грн; перерахунок оплати днів курсів підвищення кваліфікації за період з 03 до 28 квітня 2017 року становить 472,53 грн; компенсації за три днів невикористаної відпустки при звільненні становить 444,09 грн, вихідної допомоги у розмірі 1473,96 грн. 
Колегія суддів доходить висновку, що, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, відповідач таких виплат на користь позивача при звільненні не вчиняв, що свідчить про порушення її трудових прав.
Разом з цим, колегія суддів наголошує, що норми статті 117 КЗпП про відповідальність за затримку розрахунку при звільненні неодноразово ставали предметом розгляду Об`єднаної Палати Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду. 
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.99 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
У п. п. 6 п. 2.2 рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2020 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 61-590св17 висловив позицію, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Такий же висновок викладено у п. п. 39, 40 постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 607/14495/16-ц, а саме, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі №380/653/23 чітко визначено, що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів наголошує, що за ст. 233 КЗпП України відправною точкою для звернення до суду є день одержання працівником письмового повідомлення про суми, тобто, в таких судових справах належить доводити коли саме працівник отримав таке повідомлення.
В даній справі правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з дня його звільнення, тобто, 21 квітня 2018 року, враховуючи визнання частини позовних вимог відповідачем в суді першої інстанції у даній справі, тому початок обчислення періоду середнього заробітку за час затримки при звільненні належить рахувати саме з 23 квітня 2018 року, тобто, з першого робочого дня після 21 квітня 2018 року, чого суд першої інстанції не врахував.
Також колегія суддів наголошує, що у відповідності до Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, такий період належить обчислювати у два етапи, до змін у ст. 117 КЗпП, та після таких змін. Тому колегія суддів зазначає, що середній заробіток належить у цій справі нараховувати за період з 23 квітня 2018 року до 19 липня 2022 року, та з 20 липня 2022 року по 20 січня 2023 року, враховуючи обмеження наведеним вище Законом №2352-ІХ нарахування середнього заробітку шестимісячним строком, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 грудня 2024 року у справі №440/6856/22. 
Доводи скаржника щодо нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення колегія суддів відкидає з наведених вище підстав з урахуванням змін у законодавстві та висновків Верховного Суду з цього питання.
Так, Верховний Суд виснував, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 117 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону № 3248-IV, та були припинені на момент чинності дії статті 117 Кодексу законів про працю України, в редакції Закону № 2352-IX, то в такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 117 Кодексу законів про працю України (у попередній редакції № 3248-IV); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 117 Кодексу законів про працю України (у новій редакції Закону № 2352-IX).
Аналогічний підхід при вирішенні подібних правовідносин застосовано Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 359/1316/22.
Верховний Суд звертає увагу, що правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України, пов`язані із недотриманням роботодавцем свого обов`язку провести повний розрахунок з працівником при звільненні. Отже, момент виникнення таких правовідносин пов`язаний із днем звільнення, у який роботодавець не провів виплати всіх належних працівникові сум при звільненні.
У постанові від 01 травня 2024 року у справі № 140/16184/23 Верховний Суд зазначив, що, незважаючи на визначення приписами статті 117 Кодексу законів про працю України невиплачених працівнику сум як оспорюваних та неоспорюваних, ця обставина не впливає на дату виникнення спірних правовідносин, оскільки вони прямо пов`язані з обов`язком роботодавця розрахуватися з працівником у строк, встановлений приписами статті 116 Кодексу законів про працю України, яким переважно є день звільнення.
Отже, колегія суддів наголошує, що датою виникнення правовідносин, урегульованих статтею 117 Кодексу законів про працю України у цій справі, є 21 квітня 2018 року - дата звільнення позивача.
За таких обставин застосуванню до спірних правовідносин належать приписи статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції на момент їхнього виникнення, тобто до набрання чинності Законом № 2352-ІХ.
Однак, період стягнення середнього заробітку з 19 липня 2022 року до дня фактичного розрахунку при звільненні регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 Кодексу Законів про працю України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
Отож, спірний період у даній справі щодо стягнення середнього заробітку охоплюється періодом з 23 квітня 2018 року до 19 липня 2022 року, та з 20 липня 2022 року до 20 січня 2023 року.
За таких обставин, колегія суддів, приймаючи частково доводи скаржника у цій частині оскарження рішення суду першої інстанції, доходить висновку, що належить визначити два періоди стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача:
з 23 квітня 2018 року до 19 липня 2022 року, що складає 1063 робочих днів;
з 20 липня 2022 року по 20 січня 2023 року, тобто, із застосування обмеження шестимісячним строком стягнення, що складає 133 робочих дні.
Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 року № 100.
У відповідності до наданої відповідачем в матеріалах справи довідки (а.с.109 Том VII) щодо заробітної плати позивача ОСОБА_1 за лютий, березень 2018 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 273,71 грн.
Колегія суддів доходить висновку, що за період з 23 квітня 2018 року по 19 липня 2022 року, що складає 1063 робочих днів середній заробіток становить 290 953,73 грн; за період з 20 липня 2022 року по 20 січня 2023 року, що складає 133 робочих дні, середній заробіток становить 36 403,43 грн, а всього розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який належить стягнути з відповідача на користь позивача, становить 327 357,16 грн.
Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права працівника на оплату праці.
Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання у право, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Доводи скаржника щодо безпідставної відмови у застосуванні судом першої інстанції ст. 117,233 КЗпП України є слушними та такими, що приймаються колегією суддів до уваги, однак, з визначенням скаржником періоду нарахування середнього заробітку та його розміру погоджується частково з наведених вище підстав.
Крім того, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника як порушення судом першої інстанції вимог щодо нарадчої кімнати, в період знаходження в якій суддя винесла інший процесуальний документ по іншій справі, оскільки таке питання знаходиться поза межами повноважень суду, а відноситься до повноважень інших органів нагляду за відправленням суддями України правосуддя та притягнення до відповідальності, передбаченої діючим законодавством України. 
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що суд першої інстанції, в порушення норм як матеріального, так і процесуального права, не з`ясував належним чином обставин справи, встановлених Верховним Судом у цій справі, не дослідив належним чином письмових доказів в цій частині, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні таких вимог, визначених касаційною інстанцією, тому колегія суддів вважає, що це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року постановлено з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, апеляційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2  підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в цій частині із частковим задоволенням таких позовних вимог в редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2  — задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року — скасувати в частині вимог про донарахування надбавки за складність та напруженість у роботі сестри медичної, у роботі інструктора із санітарної освіти, перерахунку оплати днів відпусток, лікарняних, відрядження, перерахунку вихідної допомоги та компенсації, донарахування заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи — керівник Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області Смеловська Любов Василівна, Богданівська сільська рада, Управління державної казначейської служби України у м. Павлограді Дніпропетровської області, Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Павлоградська філія Дніпропетровського обласного центру зайнятості, про донарахування надбавки за складність та напруженість у роботі сестри медичної, у роботі інструктора із санітарної освіти, перерахунку оплати днів відпусток, лікарняних, відрядження, перерахунку вихідної допомоги та компенсації, донарахування заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні — задовольнити частково.
Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 37735655, донарахувати  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заробітну плату, яка не була виплачена при звільненні, у вигляді:
- надбавки за складність та напруженість у роботі сестри медичної у відповідності до наказу Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області від 03 травня 2016 року за №100/2-к, за період нарахування з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року включно, у розмірі 2209,28 грн;
- надбавки за складність та напруженість у роботі інструктора із санітарної освіти у відповідності до наказу Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області від 03 травня 2016 року за №100/2-к, за період нарахування з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року включно, у розмірі 3467,50 грн;
- перерахунку оплати днів чергової відпустки за квітень, травень 2015 року за період з 14 квітня до 17 травня 2015 року згідно з наказом від 20 березня 2015 року № 74-к, урахуванням змін у заробітній платі на суму 24,18 грн; оплати днів чергової відпустки за травень, червень 2016 року за період з 16 травня до 15 червня 2016 року згідно з наказом від 06 травня 2016 року № 103-к у розмірі 22,63 грн з утриманням з ОСОБА_1 цієї суми, як переплаченої; оплати днів чергової відпустки за березень 2017 року за період з 15 до 31 березня 2017 року згідно з наказом від 02 березня 2017 року №66-к у розмірі 37,40 грн; оплати днів чергової відпустки за липень 2017 року за період з 12 до 18 липня 2017 року згідно з наказом від 10 липня 2017 року №326-к у розмірі 40,32 грн; оплати днів чергової відпустки за серпень 2017 року за період з 14 до 19 серпня 2017 року згідно з наказом від 11 серпня 2017 року №390-к у розмірі 41,58 грн; оплати днів чергової відпустки за березень, квітень 2018 року за період з 23 березня до 21 квітня 2018 року згідно з наказом від 01 березня 2018 року №88-к у розмірі 562,02 грн;
- перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за лютий 2016 року у розмірі 4,70 грн; перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за листопад 2016 року у розмірі 0,04 грн з утриманням з ОСОБА_1 цієї суми, як переплаченої; перерахунку оплати днів тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності за березень 2017 року у розмірі 18,72 грн, за вересень 2017 року у розмірі 86 грн, за грудень 2017 року у розмірі 46,62 грн;
- перерахунку оплати днів курсів підвищення кваліфікації за період з 03 до 28 квітня 2017 року у розмірі 472,53 грн;
- компенсації за три днів невикористаної відпустки при звільненні у розмірі 444,09 грн, вихідної допомоги у розмірі 1473,96 грн.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Центр первинної медико-санітарної допомоги” Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 37735655, на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоплачену заробітну плату за період 2013-2018 років у загальному розмірі 8 484,81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 квітня 2018 року по 19 липня 2022 року у розмірі 290 953,73 грн та 20 липня 2022 року по 20 січня 2023 року у розмірі 36 403,43 грн, а всього — 335 841,97 грн. 
В іншій частині цих вимог — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “16” червня 2026 року.
Повний текст постанови складено “24” червня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           Т.П. Красвітна

М.О.Макаров