Справа № 947/6209/25
Провадження № 2/0182/1280/2026 
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

30.04.2026 року       м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання. 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання було задоволено. Договір довічного утримання від 11.04.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., зареєстрований в реєстрі за № 248 було розірвано та скасовано заборону відчуження, зазначеного в договорі майна – на квартиру АДРЕСА_1 , накладену 11.04.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., що зареєстровано в реєстрі за № 248.

16 березня 2026 року ОСОБА_3 , не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подала апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року було повернуто цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, до суду першої інстанції для вирішення питання щодо сплаченого судового збору.
Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступного.
Так, згідно ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору в розмірі 969 грн. 00 коп., при цьому, стороною позивача була заявлена вимога про стягнення з відповідача понесених судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України, а також з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 

Керуючись ст.ст.258-259, 265, 270, 354 ЦПК України, суд - 

В И Р І Ш И В:
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, вказавши:

«Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 969 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять грн.) 00 коп., сплачений останньою при подачі позову до суду».
На додаткове рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал