Номер провадження: 33/813/1126/26
Номер справи місцевого суду: 522/28191/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання – Гасановій Л.Я. кизи, за участю представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Федак М.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Федак М.Л. подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2026 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Молдова, не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 20.12.2025 року о 01:02 год. у м. Одеса, вул. Канатна, 122А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest DRAGER 7510 (ARLM 0378), результат тесту позитивний – 0,33% проміле, тест 1214, від керування відсторонений, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №545737 від 20.12.2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,0 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Федак М.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду незаконна та необґрунтована, просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 
-суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини справи, не дослідив та не надав оцінки доказам наявним в матеріалах справи;
-матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;
-зазначений електросамокат не має відношення до механічного транспортного засобу.
-працівники поліції не забезпечили проведення огляду в медичному закладі;
- ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права та обов`язки, а також не забезпечено участь перекладача;
В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 , не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив, однак участь в апеляційному розгляді приймає його захисник – адвокат Федак М.Л., який просив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 за участі його представника.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Федак М.Л.підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №545737 від 20.12.2025 року, 20.12.2025 року о 01:02 год. у м. Одеса, вул. Канатна, 122А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest DRAGER 7510 (ARLM 0378), результат тесту позитивний – 0,33% проміле, тест 1214, від керування відсторонений, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.1,5).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №545737 від 20.12.2025 року ОСОБА_1 власноручно підписав, тобто фактично погодившись із його змістом, зауважень та застережень в протоколі не вказав, незгоди з результатом тесту на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що намагався розблокувати самокат, проїхав 50 метрів.
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, чеком «Drager 7510» (тест №1214), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, який ОСОБА_1 також підписав без заперечень (а.с. 5-6).
Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом на DVD-R диску, на якому зафіксовано факт проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
При цьому, відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, а останній неодноразово визнавав факт вживання алкогольних напоїв.
За наведених обставин доводи апелянта стосовно не роз`яснення поліцейськими прав та обов`язків, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися на місці зупинки електросамокату під керуванням ОСОБА_1 під час його зупинки 20.12.2025 року. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що причиною зупинки стало, що він рухався на електросамокаті під час комендантської години. В подальшому в ході спілкування з працівником поліції у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, про що його було повідомлено та запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, (час 01:09:10), який показав позитивний результат 0,33% проміле (час 01:11:10). З результатом тесту ОСОБА_1 не погодився. Після цього, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній погодився (час 01:12:20). В ході слідування до медичного закладу ОСОБА_1 повідомив, що з результатом огляду згоден та не бажає проходити огляд в медичному закладі, оскільки не бачить в цьому сенсу (час 01:16:20).
В зв`язку з вище викладеним апеляційний суд не приймає твердження сторони захисту що працівники поліції не забезпечили проведення огляду в медичному закладі, оскільки ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду в медичному закладі в ході слідування до медичного закладу та визнав результат огляду на газоаналізаторі Drager Alcotest 7510.
Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування транспортним засобом та незаконність зупинки ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає, оскільки зазначені обставини спростовуються відеозаписом зі службового транспортного засобу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається на електросамокаті. В подальшому з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 стоїть зупинений тримаючись за електросамокат. В свою чергу працівники поліції роз`яснюють, що підставою зупинки, ОСОБА_1 є порушення комендантської години, на що останній повідомляє, працівникам поліції, що їде до дому.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що факт керуванням транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.
Відтак, наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Крім того, дій, які б вказували на грубе недотримання поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або Інструкції, під час апеляційного розгляду скарги судом не встановлено.
Доводи апелянта щодо не віднесення електросамокату до транспортних засобів не ґрунтуються на відповідній правовій основі.
Так, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
За положеннями ст.121 КУпАП під транспортними засобами у ст.ст.121-126, 127-1 - 128-1, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб – пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому – механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23.03.2023 набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
- електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
У зв`язку з тим, що електричні самокати Jet не підлягають державній реєстрації, використання загальнодоступних джерел Інтернету для встановлення характеристики транспортного засобу не суперечить правовим нормам.
Відтак, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 в день події, є легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Слід звернути увагу, що частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 2.9а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Більш того, відповідно до п.1.9 угоди користувача JET.UA електросамокат - транспортний засіб, що надається Користувачу на умовах Договору приєднання. Протягом оренди користувач зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху та інших вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Користувачеві забороняється використання транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь якого іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що погіршують реакцію та увагу, у хворобливому чи стомленому стані, що ставить під загрозу безпеку руху та оточуючих (п.4.5).
За таких обставин, доводи апелянта, що електросамокат не є транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив його права, а саме ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що також підтверджено особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, той факт, що ОСОБА_1 уклав угоду про правовий захист з адвокатом Федак М.Л. свідчить, що притягуваний обізнаний та користується своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме реалізував своє право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.
Окрім того, з вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 цілком розумів, що відбувається, вільно спілкувався із співробітниками патрульної поліції, відповідав на питання та надавав пояснення, при цьому не вимагав залучення йому перекладача. Всі ці обставини свідчать про те, що притягуваний розуміє українську мову, що спростовує твердження захисника щодо не розуміння ОСОБА_1 української мови та необхідність залучення перекладача. Більш того, ОСОБА_1 зазначив, що він за національністю українець (час відеозапису 01:33:16).
Доводи захисника про порушення процедури огляду притягуваного на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з повторним продувом в один мундштук, апеляційний суд не приймає, виходячи з наступного.
Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 08 листопада 2018 року № 404 «Про прийняття та скасування національних нормативних документів», який прийнятий відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2014, затверджено національний стандарт за призначенням ДСТУ EN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання.
Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 (далі Стандарт) пристрої (газоаналізатори) використовують мундштуки для відбору п Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Їх використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.
Згідно приписів п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.
Недотримання вимог Стандарту визначених п. 3.11 та 5.2 може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи газоаналізаторів і фактичних необ`єктивних тестів. Використання бувших у вжитку мундштуків, може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту.
Відповідно до Інструкції використання даного приладу, обов`язковою умовою його використання, наряду з іншими вимогами є те, що для кожного нового виміру в обов`язковому порядку повинен використовуватись новий стерильний та змінний мундштук. Даний мундштук повинен бути запакований в спеціальний пакет (поняття стерильний) та розкриватися в присутності особи, яка проходить огляд, також в присутності свідків, або ж зафіксовано на належному відеозаписі.
З переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейськими дотримано процедуру огляду в частині збереження мундштука в спеціальному пакеті для проведення огляду притягуваного ОСОБА_1 , а надання для кожного окремого продуву газоаналізатору через новий мундштук є власним баченням захисника та тлумаченням закону на власну користь і не ґрунтується на вимогах закону.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо інших доводів апеляційної скарги адвоката Федак М.Л. в інтересах ОСОБА_1 про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні під час розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.12.2025 року.
Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
Застосовуючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини. Стягнення застосовано в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу адвоката Федак М.Л. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2026, відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець