Справа № 515/420/26
Провадження № 3/515/923/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Татарбунари
Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованої, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 25.03.2019 року, орган, що видав 5146, рнокпп НОМЕР_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),
В С Т А Н О В И В:
06 березня 2026 року приблизно о 10 год 00 хв ОСОБА_1 , будучи особою, яку 17 грудня 2025 року було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повторно протягом року, перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої ображала її нецензурною лайкою, виганяла з будинку, чим вчинила психологічне домашнє насильство, завдавши шкоду її психічному здоров`ю.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїла правопорушення передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, клопотання про відкладення справи суду не надала. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з підписом про її отримання ОСОБА_1 та датою отримання 14.04.2026 року.
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.
Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. 
Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , яка, знаючи про наявність щодо неї адміністративного протоколу за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, уникає від явки до суду та не повідомила про причину неявки, не подала будь-яких заяв. Таку поведінку суд розцінює як спосіб зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
Відтак, розгляд справи здійснений судом на підставі наявних у матеріалах доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами.
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №756464 від 07.03.2026 року, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушниця не зазначила, з протоколом згодна, його підписала та отримала на руки другий примірник; рапортом поліцейського офіцера громади ВП№2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Бистріки С.Г. про реєстрацію правопорушення від 06.02.2026 року; заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 06.02.2026 року з викладенням обставин правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідка події ОСОБА_3 від 19.02.2026 року; письмовими поясненнями свідка події ОСОБА_4 від 06.02.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 07.03.2026 року щодо вчиненого нею правопорушення та визнанням вини; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 від 06.02.2026 року, згідно з якою рівень небезпеки поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено як низький; постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 3 статті 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення повторного протягом року діяння, передбачене частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , яка протягом року вже притягалася судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про доведеність матеріалами справи вини порушниці у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини справи, особу порушниці, її майновий стан, беручи до уваги її посередню характеристику, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП, яке буде достатнім для виправлення порушниці і попередження вчинення нею нових правопорушень.
Згідно зі ст.40-1КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, встановленому законом.
Керуючись ст.ст.33,40-1, ч.3 ст.173-2, 280, 283-284 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн 00 коп.
Штраф стягнути за наступними реквізитами: Татарбунарська міська ТГ, отримувач: ГУК в Од.обл./м.Татарбун./21081100, код ЄДРПОУ:37607526, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA388999980313020106000015732, код КДБ: 21081100.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.
Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Суддя О.А.Дем`янова