Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/566/26
Провадження № 2/439/598/26

11 травня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 8 100 (вісім тисяч сто) гривень.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 10 листопада 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 10.11.2024-100000945, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.»
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8 100 (вісім тисяч сто) гривень, з яких: 3 000 (три тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 2 790 (дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень заборгованості за відсотками, 270 гривень (двісті сімдесят) гривень комісії за видачу кредиту, 540 (п`ятсот сорок ) гривень заборгованість по додатковій комісії за обслуговування кредитної лінії та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень- штрафна санкції
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
11 березня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
25 березня 2026 року від представника відповідача – Сарани А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що позов визнають частково, лише в частині сплати тіла кредиту. ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, з 22.06.2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної спеціалізованої службі транспорту. З огляду на зазначене та відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у стягненні процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафів нарахованих позивачем.
Від представника позивача – ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив у якій вона заперечувала, щодо обставин зазначених у відзиві на позов з огляду на наступне. Для припинення або звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники або члени їх сімей повинні звернутись до кредитора із заяву разом з документами, перелік документів встановлений листом Міністерства оборони від 21 серпня 2014 року 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Однак позивачу ТзОВ «Споживчий центр» відповідні документи відповідачем не надавалися. В матеріалах справи відсутні докази надсилання таких документів первісному кредитору ТзОВ «Споживчий центр» та позивачу до моменту звернення з позовною заявою до суду. Крім того, звертав увагу суду, що відповідач перебуває на військовій службі з 22.06.2025 року по теперішній час. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не може підлягати застосуванню в спірних правовідносинах. На підставі викладеного просив суд позов задовільнити в повному обсязі.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту. Оскільки, відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, тому є звільненим від сплати інших нарахованих платежів на тіло кредиту. 
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 10 листопада 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр », як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 10.11.2024-100000945, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позичальнику відповідно до п. 2 заявки до договору надано кредит в сумі 3 000 гривень, п. 3 визначає строк кредитування – 124 дні, п..4 день повернення кредиту 13 березня 2025 року, п. 6 та 7 визначають проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1 %, за день користування протягом двох чергових періодів та 0,5 % за день користування протягом наступних чергових періодів, які настають після двох перших чергових періодів, п. 8 визначає комісію за надання кредиту в розмірі 250 гривень, п.9 передбачає комісію за обслуговування в розмірі 270 за кожен з двох чергових періодів, крім того п. 17 передбачена неустойка в розмірі 37 гривень 50 копійок за кожен день невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання, що підтверджується наданими суду кредитним договором та додатками до нього.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики за №: 10.11.2024-100000945 від 10 листопада 2024 року, станом на 31 липня 2025 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 8 100 (вісім тисяч сто) гривень, з яких : 3 000 (три тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 2 790 (дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень заборгованості за відсотками, 540 (п`ятсот сорок ) гривень заборгованість по додатковій комісії за обслуговування кредитної лінії та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень- штрафні санкції
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , з 22 червня 2026 року ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, з 24.06.2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної спеціалізованої службі транспорту.
Відповідно до довідки № 680 від 20 березня 2026 року солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Мотиви суду.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси позикодавдавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр », як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 10.11.2024-100000945 від 10 листопада 2024 року. 
Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.
Однак позичальник умови договору не виконував внаслідок чого виникла заборгованість перед позикодавцем, як з тілом кредиту, процентами за користування ним та комісією за надання кредиту.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо необхідності застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами оскільки дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). 
Як встановлено судом датою укладання кредитного договору є 10 листопада 2024 року, строк кредитування 124 дні дата повернення кредиту 13 березня 2025 року. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 22 червня 2025 року, а отже нарахування процентів за кредитним договором здійснювалося в той період часу, коли він військовослужбовцем не був. А тому, до спірних правовідносин не може бути застосовано пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
З огляду на зазначене заборгованість позичальника: ОСОБА_1 перед позикодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр »за грошовим зобов`язанням, у частині повернення суми тіла кредиту та процентами становить 6 060 (шість тисяч шістдесят)гривень, з яких: 3 000 (три тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 2 790 (дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень заборгованості за відсотками та 270 ( двісті сімдесят) гривень комісії за видачу кредиту. 

Щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно з позовними вимогами позивач просив стягнути з ОСОБА_1 за обслуговування кредитної заборгованості – по 270 гривень у кожному з 2 перших чергових періодів, в загальній сумі 540 гривень.
Відповідно до наданого договору комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що : "згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Така позиція узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Ураховуючи, що позивач не надав доказів наявності із зазначенням переліку таких додатково наданих ним послуг, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості, задоволенню не підлягають.

4. Щодо стягнення неустойки.
П. 17 договору кредитування за номером: 10.11.2024-100000945 від 10 листопада 2025 року, передбачено що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити товариству неустойку в розмірі 37 гривень 50 копійок за кожен день невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання.
Загальна сума неустойки нарахована позикодавцем за даним договором складає – 1 500 ( одна тисяча п`ятсот)) гривень.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
А тому, відповідач повинен бути звільнений від сплати на користь позивача неустойки. Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. 

Отже, враховуючи все вище викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» підлягають до часткового задоволення, в розмірі 6 060 (шість тисяч шістдесят)гривень, з яких: 3 000 (три тисячі) гривень заборгованості за тілом кредиту, 2 790 (дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень заборгованості за відсотками та 270 ( двісті сімдесят) гривень комісії за видачу кредиту, оскільки вони підтвердженні належними доказами.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662(дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 8 100 (вісім тисяч сто)гривень. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі 6 060 (шість тисяч шістдесят)гривень, що складає 74,81 % від ціни позову. 
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1991 ( одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 74 копійки, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі  6 060 (шість тисяч шістдесят)гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1991 ( одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 74 копійки, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП : НОМЕР_3 .

Суддя         Б.М. Петейчук