09.06.26
33/812/249/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/249/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП  суддя Лященко В.Л. 
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря  - Савчук В.В.  
особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
прокурора       -  Шевченко В.П.

розглянула, у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , за наказом № 176-о від 07.09.2022 р. обіймав посаду завідувача сектору забезпечення відомчого контролю Головного управління ДПС у Миколаївській області. Обіймаючи вказану посаду, ОСОБА_1 був державним службовцем категорії «Б» та, відповідно був суб`єктом, на якого поширювалась дія Закону «Про запобігання корупції» відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, на нього поширювалась юридична відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Наказом № 472-о від 12.12.2024 р. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 26.12.2024 р., останній зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільненні», у термін до 25.01.2025 р. включно.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями «при звільненні» подав лише 06.10.2025 р., чим допустив порушення встановленого строку подання електронної декларації
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання, без поважних причин, декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з даним рішенням суду  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі - закрити.
Вважає, що судове рішення не відповідає вимогам законодавства, суд не повно з`ясував усіх фактичних обставин, підійшов формально до вивчення справи та належним чином не дослідив доказів. 
Зазначає, що судом, при прийнятті рішення, не враховано те, що на момент складання протоколу він вже не був службовою особою та не обіймав жодної посади на державній службі, а відтак не мав статусу особи, відносно якої уповноважені на те посадові особи НАЗК мають повноваження щодо складання протоколу. А тому, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений не уповноваженою особою, та не може використовуватись як доказ. 
Вказує, що судом безпідставно не прийнято до уваги, те що зазначені в протоколі час та місце вчинення правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки про виявлення факту неподання декларації НАЗК стало відомо 17.02.2025 р., в той час як протокол складено майже через 14 місяців. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддею зазначених вимог закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 не дотримано. Прийнято рішення з істотним порушенням вимог закону.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Разом із тим, згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.
Разом з цим, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/138/26 від 14.04.2026 р., датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначено - 06.10.2025 р., дата фактичного подання декларації особою, а фактичним моментом його виявлення вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - дата складання адміністративного протоколу, тобто 14.04.2026 р.
В обґрунтування, зазначеної уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції, дати виявлення правопорушення - 14.04.2026 р., посилається на те, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрано та проаналізовано всі фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, в матеріалах справи наявне повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 10.02.2025 р., відповідного до якого в.о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області Корнєв Р. повідомив Національному агентству з питань запобігання корупції про встановлення факту неподання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме декларації при звільненні за період з 01.01.2024 р. по 26.12.2024 р., який не був охоплений раніше поданими деклараціями. 
Зазначене повідомлення датоване 10.02.2025 р., водночас підтверджено його отримання Національним агентством з питань запобігання корупції 17.02.2025 р. 
Отже, починаючи з зазначеної дати уповноважений орган мав об`єктивну можливість зібрати відповідні докази та скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і саме з цієї дати, на думку суду, слід рахувати початок строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що сам протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.
Крім того, слід зазначити, що норми КУпАП не містять визначення поняття «день виявлення адміністративного правопорушення», не встановлюють критеріїв чи ознак, за якими має визначатися цей момент. Питання про віднесення конкретної дати або події до моменту виявлення правопорушення вирішується з урахуванням фактичних обставин справи та змісту дій уповноважених осіб, проте не може ґрунтуватися на довільному тлумаченні чи роз`ясненнях органів виконавчої влади, оскільки такі роз`яснення у формі листів мають виключно інформаційно-довідковий характер і не можуть вважатися джерелом права чи підставою для обмеження прав, свобод або притягнення особи до юридичної відповідальності. Такі документи не є нормативно-правовими актами у розумінні законодавства України, не встановлюють загальнообов`язкових правил поведінки, а тому не можуть визнаватися належними і допустимими доказами при встановленні юридичних обставин під час застосування судом норм процесуального права, зокрема щодо визначення моменту виявлення адміністративного правопорушення, оскільки не мають правового значення для тлумачення чи конкретизації положень КУпАП.
Отже, дата складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожною строку виявлення цього правопорушення, передбаченому ст. 38 КУпАП, оскільки в контексті положень ст. 256 КУпАП, складення протоколу є фактичним закінченням етапу здійснення перевірки, проте не виявленням ознак адміністративного правопорушення.
Зібраними уповноваженою особою доказами підтверджується, що саме з моменту складання висновку Національним агентством з питань запобігання корупції було виявлено обставини, які свідчать про можливе вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
З огляду на викладене, подальше збирання уповноваженою особою відділу Національного агенства з питань запобігання корупції доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , як суб`єктом декларування, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та їх оцінка не змінює тієї обставини, що про вказане правопорушення спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції стало відомо не пізніше 17.02.2025, а тому саме цю дату слід вважати датою його виявлення.
Враховуючи викладене, датою виявлення правопорушень є 17.02.2025 р. Протокол про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, було складено 14.04.2026 р. Тобто більше як через шість місяців після виявлення правопорушення. Тоді як згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.
Отже, з дня виявлення правопорушення до дня розгляду справи місцевим судом, пройшло більше 15 місяців, (дата виявлення правопорушення 17.02.2025 р., рішення судом прийнято 15.05.2026 р.), тому на момент розгляду справи в суді першої інстанції спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим провадження щодо ОСОБА_1 , підлягало закриттю з цих підстав.
Однак, суд залишив зазначені вище обставини поза увагою, прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке суперечить вимогам ст. 38, 247 КУпАП.
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2026 року, відносно ОСОБА_1 , – скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених частиною четвертою ст. 38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва