ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3255/25 Головуючий суддя І інстанції ЦЕНДРА Н. В.
Провадження № 22-ц/818/547/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року     м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області, про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,- 

в с т а н о в и в :

Позивач через свого представника – адвоката Замніус А.Ю. звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. 
В обґрунтування зазначив, що 01.09.2021 року між ОСОБА_1 та Дочірним підприємством «Лозоваводосервіс» комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області після зміни найменування Комунальним підприємством «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області укладено Договір № 161 з індивідуальним споживачем у будівлі приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 17.09.2021 року між сторонами підписано протокол розбіжностей до Договору, з яких вбачається, що Договір буде вважатися укладеним з редакцією Споживача пунктів 20,36-8,65,66,67-8 цього Договору. 18.06.2024 ОСОБА_1 від відповідача надійшов лист, в якому останній повідомив, що Наказом Міністерства розвитку громад на території України 09.11.2021 року №286 внесено зміни до Порядку визначення плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення. 
Разом з листом відповідач направив для підписання позивачем Додаткову угоду №1 про внесення з 01.07.2024 року змін до Договору №161. З даної Додаткової угоди №1 вбачається, що відповідачем змінено сторону договору з фізичної особи- ОСОБА_1 на фізичну особу-підприємця – ОСОБА_1 , та підписантом цієї угоди є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Однак позивач листом повідомив відповідача, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не є стороною Договору, а тому у ФОП ОСОБА_1 немає прав розглядати запропоновані до вказаного Договору Додаткову угоду. 
На вищевказаний лист, відповідач у своєму листі від 08.07.2024 року зазначив, що у зв`язку з тим, що 03.08.2022 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право на підприємницьку діяльність, враховуючи умови Договору та зміни в законодавстві повідомив його про розторгнення Договору №161 від 01.09.2021. А також запропонував позивачу вжити заходи і бути присутнім 02.09.2024 року у нежитловому приміщенні, з метою припинення надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 02.09.2024 року представниками відповідача, за участю представників ОСББ було проведено обстеження технічного стану водопровідних (каналізаційних) мереж нежитлового прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку з розірванням договору №161 від 01.09.2021 у односторонньому порядку між КП «Лозоваводосервіс» та фізичною особою ОСОБА_1 припинено послугу з централізованого водопостачання, про що було складено Акт перевірки технічного стану водопровідних (каналізаційних) мереж. 
20.12.2024 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому запропонував укласти з ним Типовий договір від 01.12.2024 на умовах, визначених типовою формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України за №85 від 02.02.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690». 
Однак, відповідач, посилаючись на Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визнання розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.217 року №316, та у зв`язку з тим, що фізична особа ОСОБА_1 з 03.08.2022 року є фізичною особою–підприємцем, відмовив фізичній особі ОСОБА_1 в укладанні Договору. 
Вважає дії відповідача щодо відключення нежитлове приміщення власником якого є фізична особа ОСОБА_1 та у відмові в укладанні Договору по надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що фізична особа ОСОБА_2 , який є власником вказаного нежитлового приміщення, як споживач не мав заборгованості щодо оплати за водовідведення та водопостачання. Нежитлове приміщення належить на праві приватної власності фізичній особі ОСОБА_1 , а не фізичній особі-підприємець.
Крім того ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність за адресою нежитлового прибудованого приміщення не здійснює як і не виробляє товари, так і не надає послуги. 
На підставі викладеного представник позивача просить визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області щодо припинення водопостачання у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є фізична особа ОСОБА_1 з 02.09.2024 року; зобов`язати Комунальне підприємство «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області укласти з фізичною особою ОСОБА_1 Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах типового договору; стягнути з позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн, та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від30 червня 2025 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) щодо припинення водопостачання у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.09.2024 року.
Зобов`язано Комунальне підприємство «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) укласти з фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах Типового договору, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року № 85 (зі змінами) та з урахуванням тарифів затверджених органом місцевого самоврядування відповідно до закону.
Стягнуто з Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Стягнуто з Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 363,36 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.
Стягнуто з Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) на користь держави судові витрати у розмірі 1211,20 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі КП «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та у задоволенні позову відмовити.
Скарга мотивована тим, що у позовній заяві Позивач посилався на те, що ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність за адресою нежитлового прибудованого приміщення не здійснює як і не виробляє товари, так і не надає послуги, але при цьому будь-яких доказів на підтвердження зазначеного суду не надав, а отже Позивачем не доведено намір отримання послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для власних потреб, а не для ведення господарської діяльності, що в останньому випадку впливає на те, що до споживачів (юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах) застосовуються норми, встановлені Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово – комунального господарства України 01 грудня 2017 року № 316. 
Таким чином, судом не було досліджено вищезгадану обставину, яка суттєво впливає на розгляд справи, а тому рішення є незаконним. 
Відповідно до положень ДБН В.2.2-15-2019 "Житлові будинки. Основні положення" нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду. Після отримання дозволу на переведення Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.07.2025 5 житлового приміщення в нежитлове (без визначення функціонального призначення) необхідно визначитися з функціональним призначенням (магазин, аптека і тд). Відповідно до положень ДБНА.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво " реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. 
Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Зважаючи на те, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до нежитлових приміщень, Позивач, являючись власником вказаного нежитлового приміщення, не спростовує той факт, що укладав договір або має намір укласти договір не з метою отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для власних потреб, а для ведення господарської діяльності, навмисно приховуючи від виконавця послуг, яке саме функціональне призначення має вказане нежитлове приміщення, що суперечить вимогам статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Однією із позовних вимог позивача, було зобов`язати Комунальне підприємство «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області укласти з фізичною особою ОСОБА_1 . Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах типового договору. 
В мотивувальній частині оскаржуваного рішення було зазначено, що однак, суд не може погодитися з запропонованою позивачем редакцією Договору, оскільки в судовому засіданні сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (відповідачем не визнається зазначені тарифи на послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення), тому вимога позивача в частині зобов`язання КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області укласти Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у запропонованій позивачем редакції не підлягає задоволенню. 
Разом з тим, відповідно до резолютивної частини рішення, суд задовольняє такі позовні вимоги та ухвалює зобов`язати Комунальне підприємство «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 41451855) укласти з фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах Типового договору, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року № 85 (зі змінами) та з урахуванням тарифів затверджених органом місцевого самоврядування відповідно до закону. 
При цьому, суд вийшов поза межі позовних вимог, оскільки Позивач не просив суд укласти договір на умовах Типового договору, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року № 85 (зі змінами) та з урахуванням тарифів затверджених органом місцевого самоврядування відповідно до закону.
Отже, фактично мотивувальна частина судового рішення не відповідає резолютивній частині рішення, суд виходить за межі позовних вимог, що є порушенням вищевказаних норм процесуального права, і при наявності зазначених обставин, суд повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
З огляду на вищевикладене, оскільки Позивачу не було відмовлено в укладенні договору, а було роз`яснено, які дії має вжити Позивач з метою укладення договору та які подати документи, то права Позивача в обраний ним спосіб захисту не порушені Відповідачем, тому і не підлягають судовому захисту.
Також звертає увагу, що надані Позивачем примірники договору не були ним підписані, що вказує на відсутність оферти зі сторони Позивача у розумінні статті 641 ЦК України, а отже взагалі були відсутні підстави для розгляду цих договорів, але розглядаючи справу та досліджуючи докази, суд на це уваги не звернув та не надав оцінки такій обставині.
Вважає, що факт завдання моральної шкоди не доведено та спростовується тим, що Позивач звернувся до суду майже через чотири місяці після відключення води, хоча Відповідач після відключення зазначав, що якщо Позивач має намір у подальшому отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вищевказаною адресою, йому необхідно звернутись із письмовою заявою на адресу КП «Лозоваводосервіс» та надати відповідні документи необхідні для укладення договору. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Замніус А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Вважає, що суд правильно встановив обставини справи, а Відповідач не надав до справи доказів на підтвердження його аргументів про те, що Позивач за адресою нежитлового приміщення здійснює підприємницьку діяльність. Тому відмова Відповідача на заяву Позивача від 20.12.2024 про укладення з ним договір про водопостачання на передбачених для фізичних осіб умовах Типового договору, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України за № 85 від 02.02.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690», - є безпідставною.
Визнав, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та повторив свої доводи про те, що підприємницьку діяльність за адресою нежитлового прибудованого приміщення не здійснює, як і не виробляє товари, так і не надає послуги.
Наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.
Відхилив доводи Відповідача у скарзі про те, що наявність у Позивача статусу - «фізична особа - підприємець» є обов`язковою підставою для укладання з Позивачем Договору, як з фізичною особою – підприємцем, а тим більше підставою для припинення вже існуючого договору з ним, як фізичною особою, і як наслідок відключення його, як Споживача від водопостачання.
Вважає, що Позивачем обрано правильний та належний спосіб захисту своїх прав, а судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, а тому Рішення суду не підлягає скасуванню.
Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Дії Апелянта, щодо незаконного розірвання договору, а як наслідок незаконного відключення водопостачання у приміщені Позивача, призвела до порушення його прав, завдання душевних переживань, спричинення емоційних переживань, а також додаткових зусиль щодо забезпечення питною водою приміщення для власних потреб та дотримання санітарних норм у приміщені, Позивач змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, витрачати на це свій час та кошти на оплату правової допомоги, що, в свою чергу, спричинило Позивачу психоемоційні переживання, хвилювання, нервування. 
Окремо зазначив, що Позивач на дату подання цього відзиву так і не був підключений до водопостачання, що обмежує його у належному користуванні своєю власністю для власних та санітарних потреб. Отже, виходячи із засад розумності і справедливості суд правомірно та законно задовольнив вимоги у стягненні моральної шкоди Позивачу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вважав встановленим, що між сторонами з урахуванням протоколу розбіжностей до Договору від 17.09.2021 року було укладено Договір №161 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. При цьому споживачем послуг Відповідача за цим договором був Позивач ОСОБА_1 , як фізична особа - власником майна нежитлового прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а не Фізична особа – підприємець.
02.09.2024 року послугу з надання централізованого водопостачання до нежитлового прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було припинено Відповідачем у зв`язку з розірванням вищевказаного договору №161 від 01.09.2021 року в односторонньому порядку.
Підставою для розірвання вказаного договору було те, що позивач не погодився на зміну умов договору та укладення додаткової угоди № 1 від 01.07.2024 року до вищевказаного договору №161 від 01.09.2021 року, умовами якої передбачалося внесення змін до певних пунктів договору, зокрема зміни статусу сторони договору з фізичної особи ОСОБА_1 на фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
Суд вказав, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач як ФОП фактично здійснює підриємницьку діяльність за адресою розташування нежитлового прибудованого приміщення АДРЕСА_1 , не було встановлено фактичного використання приміщення для комерційних або виробничих цілей, такі докази не надані стороною відповідача, тому відсутні правові підстави для застосування до позивача положень Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод в частині, що регулює порядок нарахування додаткової кількості стічних вод для споживачів - суб`єктів господарювання. 
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживачем може бути як фізична, так і юридична особа, незалежно від правового статусу. Реєстрація особи як ФОП не змінює її права на отримання послуг як фізичної особи, якщо діяльність фактично не здійснюється в цьому приміщенні.
Крім того, суд зазначив, що умови договору п. 66 Договору № 161 від 01.09.2021 року вже передбачали сплату додаткової кількості стічних вод. Однак, вказаний пункт договору виключено згідно протоколу розбіжностей від 17.09.2021 року до Договору №161 від 01.09.2021 року. З погодженими споживачем умовами виконавець послуг погодився і підписав договір. Жодних претензій щодо умов виконання договору підприємство ОСОБА_1 як споживачу послуг не пред`являло і пропозицій щодо внесення змін до договору№161 від 01.09.2021 не пропонувало. Чому саме з договору були виключені умови щодо сплати додаткової кількості стічних вод, представник відповідача пояснити не зміг.
Як вбачається з матеріалів справи та даний факт не заперечується стороною відповідача, 20.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом, в якому запропонував укласти з ним, як виконавцем послуг, Типовий договір від 01.12.2024 року, як з власником ( користувачем) будівлі (приміщення будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Однак відповідач посилаючись на Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.2017 року №316, та у зв`язку з тим, що фізична особа ОСОБА_1 03.08.2022 року є фізичною особою-підприємцем, відмовив позивачу в укладанні договору.
Як встановлено судом нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність з 31.03.2016 року.
Вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини 2 ст. 16 ЦКУ та відповідає способам захисту, встановленим ст. 20 ГКУ. Вказане узгоджується з правовою позицією ОП ВС від 18.09.2020, з огляду на що, суд відхилив твердження відповідача про неправильно обраний позивачем спосіб захисту.
Дослідивши запропонований позивачем як споживачем послуг з централізовнаного водопостачання та водовідведення договір, суд приходить до висновку, що він фактично відповідає типовому договору, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року № 85 про Типовий договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 
Однак, суд не погодився з запропонованою позивачем редакцією Договору, оскільки в судовому засіданні сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (відповідачем не визнається зазначені тарифи на послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення), тому вимога позивача в частині зобов`язання КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області укласти Договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у запропонованій позивачем редакції не підлягає задоволенню.
Разом з тим, судом було встановлено порушення права споживача на укладення з ним договору на надання послуг у відповідності до типового договору. Дане право споживача порушене безпосередньо виконавцем послуг - відповідачем, у зв`язку з чим суд вважав за необхідне зобов`язати КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області укласти з фізичною особою ОСОБА_1 договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який відповідає типовому договору, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року № 85 (зі змінами) про Типовий договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з урахуванням тарифів затверджених органом місцевого самоврядування відповідно до закону.
При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 3000 гривень, як такий, що відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Згідно до п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право: припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору.
Згідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 
Виконавець комунальної послуги зобов`язаний:
1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690 (зі змінами, внесеними ПКМУ №85 від 02.02.2022 року) затверджений Типовий індивідуальний договір «Про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення».
Судом встановлено, що 01.09.2021 року між Дочірнім підприємством "Лозоваводоканал" комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області та фізичною особою ОСОБА_1 з урахуванням протоколу розбіжностей до Договору від 17.09.2021 року було укладено Договір №161 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Адреса надання послуг: АДРЕСА_1 . (а.с.20-25, 26-27)
КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області є правонаступником Дочірнього підприємства "Лозоваводосервіс" комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області. (а.с.84-87)
Згідно договору купівлі-продажу нежитлового прибудованого приміщення від 16.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Степанчук Н.О., зареєстрованого в реєстрі за №3095, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове прибудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.41-42,43)
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованої 05.08.2022 року, ОСОБА_1 є фізична особа-підприємець. (а.с.44)
18.06.2024 року КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області на аресу ОСОБА_3 було направлено лист з пропозицією укласти додаткову угоду №1 до договору №161 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01.09.2021 року. Зазначено, що підставою укладання додаткової угоди є зміна найменування підприємства з Дочірнього підприємства "Лозоваводосервіс" комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області на Комунальне підприємство "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області, а також внесення змін до Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до системи централізованого водовідведення від 09.11.2021 року №286 Наказом Міністерства розвитку громад та територій України, які передбачають нарахування додаткової кількості стічних вод, що надходять до систем централізованого водовідведення внаслідок випадання атмосферних опадів (дощу і танення снігу та льоду) і сніготанення та неорганізовано потрапляє до систем централізованого водовідведення виконавця комунальної послуги. Споживачем у Додатковій угоді вказано ФОП ОСОБА_1 (а.с.28-29)
В листі від 27.06.2024 року адресованого КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради, ОСОБА_1 вказав, що ФОП ОСОБА_1 не є стороною договору №161 від 01.09.2021 року про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, тому ФОП ОСОБА_1 не має підстав розглядати запропоновані до вказаного договору Додаткову угоду. (а.с.32)
08.07.2024 року КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області на адресу ОСОБА_1 направило листа з роз`ясненнями щодо укладання Додаткової угоди, в якому зазначив, що у зв`язку з ти, що з 03.08.2022 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право на підприємницьку діяльність, враховуючи умови договору та зміни в законодавстві, що передбачають нарахування додаткової кількості стічних вод, що надходять до систем централізованого водовідведення внаслідок випадання атмосферних опадів (дощу і танення снігу та льоду) і сніготанення та неорганізовано потрапляє до систем централізованого водовідведення виконавця комунальної послуги, КП "Лозоваводосервіс" запропонував внести зміни до окремих пунктів договору шляхом підписання Додаткової угоди №1 від 01.07.2024 року. Також було повідомлено про розторгнення договору №161 від 01.09.2021 року, та необхідність бути присутнім 02.09.2024 року о 09-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове прибудоване приміщення з метою припинення надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. (а.с.33)
06.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради з листом в якому зазначив, що Додаткову угоду до договору №161 від 01.09.2021 року повинен розглядати на підписувати саме фізична особа ОСОБА_1 , оскільки власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , є фізична особа ОСОБА_1 і спірний договір було укладено саме з ним. При цьому зазначив, якщо буде надана йому як фізичній особі додаткова угода, то він її розгляне. (а.с.34).
02.09.2024 року у нежитловому прибудованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було припинено послугу централізованого водопостачання у зв`язку з розірванням договору №161 від 01.09.2021 року в односторонньому порядку між КП "Лозоваводосервіс" та ФО ОСОБА_1 , про що було складено акт перевірки технічного стану водопровідних (каналізаційних) мереж від 02.09.2024 року (а.с.35)
03.09.2024 року на електронне звернення ОСОБА_1 до КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради щодо припинення послуги з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , підприємство зазначило, оскільки зі сторони ОСОБА_1 до КП "Лозоваводосервіс" не надходило заперечень щодо розірвання договору №161 від 01.09.2021 року, тому на підставі п.57 договору він вважається розірваним в односторонньому порядку. (а.с.36).
20.12.2024 року ОСОБА_1 на адресу КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради було направлено для укладання примірники типового договору з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.37)
В листі КП "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради від 10.01.2025 року адресоване ОСОБА_1 вказав, щоТиповий договір з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 може бути укладений лише з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.38).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
У статті 615 ЦК України визначено наступне:
1. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
2. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ст. 651 ЦК України:
1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ст. 652 ЦК України передбачений наступний порядок зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин:
1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У статті 23 ЦК України передбачено, що:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки відповідач всупереч свого процесуального обов`язку не довів, що за умовами укладеного між ними договору перебачено право Відповідача на одностронню відмову, або що виникли визначені у ст. 651, 652 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підстави його розірвання чи зміни, або що Позивач використовує належну йому нежитлову будівлю для здійснення підприємницької діяльності, що ця нежитлова будівля, яка належить Позивачеві має цільове призначення – здійснення господарської, підприємницької діяльності, що Позивач отримує від її володіння регулярний дохід, який можливо кваліфікувати як підприємницьку діяльність, що може бути підставою для зміни умов договору лише у судовому порядку, - суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що одностороннє розірвання договору про надання послуг, який був укладений Відповідачем з Позивачем як фізичною особою, та припинення водопостачання – є незаконними.
Оскільки внаслідок односторонньої відмови від договору та припинення водопостачання Позивач як власник нежитлового приміщення був обмежений у користуванні цими послугами, що спричинило переживання ним негативних емоцій, та змусило його докладати додаткових душевних зусиль для захисту порушеного права, суд першої інстанції відповідно до вказаних норм матеріального права, загальних засад цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, стягнув з відповідача на користь позивача в якості компенсації для відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
Відповідно до ст. 648 ЦК України:
1. Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.
2. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.
Оскільки постачальник – Відповідач необґрунтовано розірвав договір про надання Позивачу послуг, зобов`язання Відповідача укласти договір з Позивачем на умовах Типового договору як з фізичною особою відповідає обставинам справи та вказаним нормам матеріального права. Відповідно до правових висновків, які були висловлені у постанові КЦС ВС від 03 жовтня 2018 року у справі № 522/2986/16-ц, провадження № 61-19514св18, - 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 37, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лозоваводосервіс» Лозівської міської ради Харківської області залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 29 червня 2026 року

Головуючий    В.Б. Яцина.

Судді колегії         Ю.М. Мальований. 

Н.П. Пилипчук.