Справа № 642/4595/26
Провадження № 2/642/2082/26
РІШЕННЯ
Іменем України

30 червня 2026 року         м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Вікторова В.В.,
за участю секретаря Гриценко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

в с т а н о в и в:

11 червня 2026 року до Холодногірського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Позовна заява мотивована тим, що ПрАТ “Харківенергозбут” має ліцензію з постачання електричної енергії. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії” та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, та є однаковими для всіх споживачів. За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ “Харківенергозбут” є ОСОБА_1 . У відповідності до інформації від 22.04.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої за допомогою додатку “Реєстр нерухомості”, відповідач є власницею житлового будинку за вказаною адресою на підставі договору міни №3006 від 12.09.2008 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І.
Згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго” даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.03.2025 по 01.03.2026, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 49047,12 грн. Вказаний борг відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 12 червня 2026 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.
19 червня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання нею позову до початку розгляду справи по суті, повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, та про розстрочення виконання відповідачем рішення суду. Так, відповідач зазначає, що не має суттєвих заперечень проти викладених в позовній заяві обставин і погоджується з ними, у зв`язку з чим вважає позов обґрунтованим і повністю його визнає – до початку розгляду справи по суті. З огляду на визнання позову, відповідач ОСОБА_1 просить суд повернути Позивачу ПрАТ «Харківенергозбут» 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору – а саме 1331 грн. 20 коп. Також, зазначила, що із жовтня 2002 року ОСОБА_1 постійно та безперервно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Через проблеми зі здоров`ям, про які йтиметься нижче (а також через відсутність в цьому потреби), ОСОБА_1 багато років не відвідувала належного їй будинку АДРЕСА_1 . Однак, із початком повномасштабного нападу російської федерації на України, ОСОБА_1 намагалася максимально допомогти всім, хто цього потребував: харків`янам, що втратили житло, біженцям зі звільнених раніше окупованих територій, командированим у Харків військовим. У зв`язку з цим, у будинку АДРЕСА_1 протягом часу з 2022 по зараз часто проживають люди, перебіг використання якими електроенергії ОСОБА_1 і справді не відслідкувала. Однак, необхідно відзначити, що й Позивач АТ «Харківенергозбут» не вжив жодних заходів досудового врегулювання спору та не повідомляв ОСОБА_1 про наявність в неї заборгованості з оплати вартості його послуг. Тож, хоч у виникненні спору беззаперечно повністю винна лише Відповідач ОСОБА_1 , вона просить суд не вважати її вину умисною та не характеризувати ступінь її вини як найвищий. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд може врахувати тяжке фізичне захворювання відповідача, а також членів її сім`ї та матеріальний стан. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є більш ніж 70-тирічними пенсіонерами з безліччю захворювань, постійного оплачуваного місця роботи жоден з них не мають, і єдиним джерелом їхніх доходів є пенсії, розміри яких наразі становлять 6391грн. 88 коп. та 6 405 грн. 81 коп. відповідно. На переконання сторони Відповідача, наведені обставини як неможна краще відповідають критеріям, що їх передбачив законодавець у ч. 3 ст. 435 ЦПК України, в якості підстав для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.
Позивач заперечень на заяву позивача про розстрочення виконання рішення суду не надав. Копію заяви було надіслано відповідачем позивачу через електронний кабінет користувача «Електронний суд згідно з положеннями абз.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між постачальником та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» проводяться згідно з «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.
Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505).
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.
Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до п. 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Згідно інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2026 власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (на підставі договору міни, №3006 від 12.09.2008р.).
Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом.
Враховуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.
АТ «Харківобленерго» наділене виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. 
Відповідно до пункту 9.1.1 ККОЕЕ, обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО (адміністратором комерційного обліку), ППКО (постачальником послуг комерційного обліку) та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач та виставляє Споживачу рахунки на оплату.
У відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ, згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго” даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.03.2025 по 01.03.2026, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію на суму 49047,12 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості.
Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання електричної енергії відноситься до комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, що визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Відповідно до ч. 1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Правилами п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ст. 317, ч.4 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує.
Статтею 322 Цивільного Кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Статтями 526-527, 530 ЦК України, визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за електричну енергію за період з 01.03.2025р. по 01.03.2026р. в розмірі 49047,12 грн., обґрунтовані та в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачем було сплачено судовий збір за подачу до суду позову у розмірі 2662,40 грн. 
Відповідач з сумою заборгованості згодна, позов визнала.
Враховуючи наведене, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд повертає позивачу 50 відсотків сплаченого ним судового збору - у розмірі 1331,20 грн.
Відповідно, з відповідача на користь позивача згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Крім того, відповідно до ч. 1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 3, 4 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з: витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з отриманням інформації з реєстру нерухомості у розмірі 80,00 грн. суд вважає обґрунтованими, оскільки позивачем доведено їх необхідність та доцільність для розгляду цієї справи.
Щодо вимоги відповідача розстрочити виконання рішення суду, суд зазначає.
Згідно з ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 908/1884/19.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочка виконання рішення суду може бути застосована судом у виняткових випадках, що створюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10 провадження №61-46129св18.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Судом встановлено, що Судом встановлено, що відповідач є пенсіонером, до складу її сім`ї входить вона та її чоловік, який також є пенсіонером, ветераном праці, єдиним джерелом їх доходів є пенсії, мають ряд захворювань та постійно перебувають на лікуванні у різних медичних закладах, що підтверджується документально.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, серед іншого, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачка не ухиляється від виконання рішення суду, а обставини розстрочення виконання рішення суду, підтверджені доказами, є обґрунтованими та такими, що дійсно ускладнюють для боржника виконання судового рішення.
Слід зазначити, що розстрочення виконання рішення суду - це не є способом уникнення відповідачем відповідальності, а, навпаки, створює чіткі умови для подальшого виконання рішення суду як перед стягувачем, так і перед боржником.
Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, зважаючи на встановлені факти та обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду відповідачем, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи фінансовий стан відповідача, суд вважає, що ОСОБА_1 доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення, а тому є підстави для розстрочення його виконання на дванадцять місяців, рівними платіжками по 4087,26 грн. в місяць.
Керуючись ст.ст.13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265,435 ЦПК України, ст.ст.67,68 ЖК України, ст.ст.11, 256,257, 264, 267 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 , МФО 351823, код ЄДРПОУ 42206328) заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.03.2025 по 01.03.2026, яка утворилась за адресою: м. Харків, вул. Ніжинська, буд. 37, у розмірі 49 047(сорок дев`ять тисяч сорок сім) грн. 12 коп. 
Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду - задовольнити.
Розстрочити виконання рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.06.2026 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.03.2025 по 01.03.2026, яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 49 047(сорок дев`ять тисяч сорок сім) грн. 12 коп. строком на дванадцять місяців зі сплатою кожного місяця рівними частинами по 4087 (чотири тисячі вісімдесят сім) грн. 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ AT “Ощадбанк” НОМЕР_3 , МФО 351823, код ЄДРПОУ 42206328) сплачений судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 80 (вісімдесят) грн. 00 коп.
Повернути з державного бюджету Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут», з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп., який сплачено за платіжноою інструкцією № 8075 від 05.05.2026, на рахунок UA088999980313101206000020656 , код отримувача 37874947, отримувач ГУК Харків обл/мХар Холодног/22030101 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Вікторов