ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3763/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Баранник Н.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі №340/3763/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 08.08.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково. 
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.03.2025 №31/28/37-76.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 03.04.2024 року перерахунок пенсії на підставі довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.03.2025 №31/28/37-76 та виплатити різницю між фактично отриманими і належними до сплати сумами пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Стягнув на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 605.60 грн.
Позивач не погодився з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та подав апеляційну скаргу.
Відповідач оскаржив судове рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 22.12.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишив без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнив.
Скасував рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.08.2025року в адміністративній справі № 340/3763/25 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 03.04.2024 на підставі довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.03.2025 №31/28/37-76 та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії та прийняв в цій частині нову постанову. 
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 року перерахунок пенсії на підставі довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.03.2025 №31/28/37-76 та виплатити різницю між фактично отриманими і належними до сплати сумами пенсії.
В іншій частині, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.08.2025року в адміністративній справі № 340/3763/25 – залишив без змін.
Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткової постанови у справі. Заява обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи не вирішив питання про судові витрати, а саме: не стягнув на користь позивача витрати зі сплати судового збору, а також витрати на поштові послуги, пов`язані із розглядом справи. 
Розглянувши заяву позивача колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.
Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом ч. 7 та 8 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, встановлені обставини справи свідчать, що суд апеляційної інстанції скасував судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалив судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. 
Отже, за наслідками судового розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, відтак останній має право на відшкодування судових витрат за рахунок відповідача.
Судом встановлено, що позивач у зв`язку з розглядом цієї справи мав судові витрати зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції, а саме: 1) при поданні позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір всього у розмірі 1211.20 грн, що підтверджується квитанцією ID 1780-1733-7151-9196 від 03.06.2025, судовий збір у розмірі 605.60 грн на користь позивача стягнув суд першої інстанції, решту 605.60 грн необхідно стягнути на користь позивача суду апеляційної інстанції; 2) при поданні апеляційної скарги позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1816.80 грн, що підтверджується квитанцією ID 8890-1749-7480-7671 від 23.09.2025, вказаний судовий збір підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі.
Також позивач зазначає, що він мав витрати щодо сплати послуг поштового зв`язку при направленні процесуальних документів на адресу суду, а також на адресу відповідачів, такі витрати є судовими витратами пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій та підготовкою справи до розгляду, а тому підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Вартість таких витрат становить 724 грн. позивач разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подає квитанції про оплату поштових послуг та просить стягнути цю суму за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Так, частиною 1 ст. 138 КАС України визначено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ч. 4 ст. 138 КАС України)
Так, граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави встановлені постановою КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590
Додатком до постанови КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 визначено, що в адміністративних справах витрати пов`язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. 
Отже, витрати на поштові відправлення є судовими витратами, які пов`язані з розглядом справи та за загальним правилом вони можуть бути відшкодовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – суб`єкта владних повноважень в разі задоволення позовних вимог.
Натомість, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Норма ч. 7 ст. 139 КАС України кореспондується з нормою ч. 3 ст. 143 КАС України, відповідно до якої якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
В своєму клопотанні про ухвалення додаткового рішення позивач зазначає, що він не знав про час розгляду справи, про ухвалення рішення апеляційним судом з незалежних від нього причин він дізнався лише через три місяці після ухвалення рішення. Тому просить суд поновити строк на подання доказів судових витрат.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що розгляд справи судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження не є перешкодою для реалізації позивачем права на подання доказів судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України або заяви про надання доказів після ухвалення судового рішення.
Суд звертає увагу, що відсутність такої стадії розгляду справи як «судові дебати» при розгляді справи в порядку письмового провадження також не може вказувати на неможливість подання доказів судових витрат, адже в такому разі всі докази можуть бути подані до ухвалення судового рішення.
Суд зазначає, що позивач не подавав до суду доказів витрат на оплату поштових послуг до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, хоча був повідомлений про відкриття апеляційного провадження 31.10.2025 (дата отримання ухвали про відкриття провадження) та реалізував своє право на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, доповнення до відзиву, а також подав власну апеляційну скаргу.
Жодних конкретних обставин, які безумовно свідчать про те що позивач не мав об`єктивної можливості подати докази про судові витрати до розгляду справи судом він не наводить. 
Також позивач не подав до суду заяви про намір подати докази судових витрат протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у зв`язку з неможливістю подати докази до закінчення судового розгляду, відповідно він не набув права визначеного ч. 7 ст. 139 КАС України на подання доказів після ухвалення судового рішення у відповідний строк.
За таких обставин, оскільки під час розгляду справи позивач не вказав, що він з поважних причин не може до ухвалення рішення у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених ним всіх судових витрат, відповідно останній не набув права на подання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, а тому заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані з розглядом справи на загальну суму 724 грн, подану в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, слід залишити без розгляду.
Керуючись ст. 132, 134, 139, 252 КАС України, суд, 
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( ЄДРПОУ 13486010) судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції у розмірі 605.60 грн, та в суді апеляційної інстанції 1816.80 грн.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, що пов`язані з розглядом справи (витрати на поштові відправлення) на загальну суму 724 грн, подану в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, - залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник