Номер провадження 2/754/6327/26
Справа №754/3414/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

30 червня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючої - судді - Панченко О.М.,
при секретарі - Сарнавському М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1264960, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6000 грн. (п. 1.2 договору). 21.04.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №ККЛУ-21042021. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 19680 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6000 грн.; заборгованість за процентами - 13680 грн. Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути на свою користь заборгованості у розмірі 19 680,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та смудовий збір.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 06 березня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
18.03.2026 року від відповідачки надійшла заява, про надання доказів зміни прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2025 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.03.2026 року клопотання відповідачки про продовження процесувального строку для подання відзиву задоволено.
03.04.2026 року від ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обязі з огляду на таке. Зазначає, що Кредитний договір № 1264960 від 20 листопада 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» я не укладала, грошові кошти від вказаної юридичної особи публічного права не отримувала. Представник позивача стверджує, що на підтвердження укладання кредитного договору ним надано копію кредитного договору та копію довідки про ідентифікацію. Проте, ані копія кредитного договору, ані довідка про ідентифікацію не підтверджують, що конкретно нею, ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та конкретно вона отримала грошові кошти і розпорядилася ними на власний розсуд. Доказування представника позивача ґрунтуються на припущеннях, що є неприйнятним фактом і категорично заборонено частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України. Виглядає вкрай дивовижним, що претензії у правовідносинах, які нібито виникли у листопаді 2020 року пред`явлено аж у 2026 році, більше ніж за п`ять років. Раніше Відповідачка дійсно користувалася кредитними послугами та всі отримані нею кредити були повернуті. Натомість кредитори у яких зберігаються її персональні дані вважають за можливе друкувати кредитні договори за неіснуючими позиками та пред`являти до неї цивільні позови. Навіть за умови доведення позовних вимог вони не підлягали би до задоволення у повному обсязі, з огляду на наступне. Згідно з паспортом споживчого кредиту сума кредиту становить 6 000 гривень, строк кредитування становить 30 днів. Також у паспорті кредиту зазначено, що загальні витрати за кредитом як за зниженою так і за стандартною процентною ставкою становлять 3 420 гривень та загальна вартість кредиту (у тому числі з тілом кредиту, відсотками комісією та іншими платежами) становить 9 420 гривень. Відповідно до договору № 1264960 від 20.11.2020 сума кредиту складає 6 000 гривень, строк кредиту 30 днів (пункти 1.2, 1.3 договору). Знижена та стандартна процента ставка за користування кредитом складає 1,90 % в день (пункти 1.4.1 та 1.4.2 договору). Тому, максимальна сума, яка могла би підлягати стягненню за цим позовом становить 9 420 гривень: 114 гривень - розмір відсотків за один день (6 000 x 1.90/ 100); таким чином відсотки за місяць складають 3 420 гривень (114 x 30); загальний розмір кредиту: 9 420 гривень (3 420 + 6 000) - про що також вказано в договорі.
Зважаючи на те, що вона не укладала спірний кредитний договір та не отримувала за ним грошові кошти просила відмовити у задоволенні позову. Також просить суд відмовити у задоволенні витрат на правничу допомогу.
14.04.2026 року від АТ КБ "Приват Банк" надійшли витребувані докази про зарахування на емітовану на ім`я ОСОБА_5 кртки за НОМЕР_3 коштів на суму 6 000 грн. 20.11.2020 року.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позову у повному обсзяі.
Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2025 року прізвище Відповідачки було змінено з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ".
20.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1264960, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6000 грн.(п. 1.2 договору).
Договір передбачає надання кредиту в розмірі 6000 грн. Кредит надається строком на 30 (двадцять) днів до 20.12.2020 року. Сума нарахованих процентів згідно додатку №1 до Договору становить 3 420 грн. Стандартна процентна ставка становить 1,90%.
20.11.2020 Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" вих.№1-0701 від 07.01.2026, а також витребуваною інформацією з АТ КБ "Приват Банк" про зарахування на емітовану на ім`я Відповідачки картки 20.11.2020 року коштів у розмірі 6000 грн.
Відповідач порушила умови договору та не повернула кредитні кошти у встановлений строк, до 20.12.2020.
Згідно наданого розрахунку заборгованості стороною Позивача сформованого станом на 20.04.2021 року будь яких оплат на погошення Відповідачем не здійснювалося.
Позивач просить стягнути 19 680 грн, з яких: 6000 грн. тіла кредиту та 13 680 грн. відсотків. 
Договір передбачає застосування процентної ставки 1,90%.
Відповідно до висновку Верховного Суду припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату відсотків до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (постанова від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19)). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiunt ur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Суд виходить з того, що строк кредитування, протягом якого кредитор мав право нараховувати договірні відсотки, за договором становив 30 днів та сплив 20.12.2020. Докази продовження строку кредитування відсутні.
Відсотки за договором підлягають нарахуванню лише до 20.12.2020 включно, тобто, протягом строку кредитування. Період нарахування становить 30 днів (з 20.11.2020 по 20.12.2020).
Суд здійснив власний розрахунок та визначив розмір відсотків, що підлягають стягненню за 30 днів строку кредитування. Щоденна сума відсотків становить 114 грн. Загальна сума відсотків за 30 днів дорівнює 3 420 грн. (114 грн/день х 30 днів). У цій частині вимоги є обґрунтованими.
Вимога Позивача про стягнення решти відсотків, нарахованих поза межами строку дії договору, тобто після 20.12.2020, є безпідставною.
Таким чином, залишок заборгованості за відсотками становить 3 420 грн. Заборгованість за тілом кредиту становить 6 000 грн.
Позов підлягає частковому задоволенню в сумі 9 420 грн.
Щодо наявності в Позивача, як нового кредитора, права вимоги
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).
Позивач набув право вимоги до Відповідачки внаслідок низки послідовних відступлень цього права. 21.04.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №ККЛУ-21042021. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_2 за кредитним договором №1264960 від 20.11.2020 року.
Відповідач не надала Суду доказів, які б спростовували презумпцію правомірності договорів факторингу. До Позивача, нового кредитора, перейшли права Первісного кредитора щодо права вимоги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. Суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
Суд визнав, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з розрахунку, наведеного Судом.
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом представник позивача просив покласти судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги на відповідача.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; детальний опис наданих послуг від 13.02.2026 року; Акт №1323 наданих послуг від 13.02.2026 року.
Суд, враховуючи обставини справи, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, пропорційності дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Також, з огляду на те, що позовні вимоги судом задоволено частково, то судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до суми задоволених вимог, а саме у розмірі 1274,38 грн. (9420*2 662,40/19 680).
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236; місцезнаходження: м. Київ, вул.Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх) заборгованість за кредитним договором №1264960 від 20.11.2020 в загальному розмірі 9 420 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1274,38 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2026 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя: О.М. Панченко