Єдиний унікальний номер 205/16836/25
Номер провадження2/205/1466/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (далі – Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 07.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 07.08.2020-100003345, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором.
Позивач зазначає, що 06.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» було укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив Позивачу право грошової вимоги до боржників за укладеними кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року.
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх договірних зобов`язань станом на 22.10.2025 року за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 15 300 грн. 00 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою кредиту та 6 300 грн. 00 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Посилаючись на невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань, Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року у загальному розмірі 15 300 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача разом з позовною заявою подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. 
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 07.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 07.08.2020-100003345 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до умов вказаного Договору позичальнику було надано кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. строком на 70 календарних днів з дати його отримання зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 6 300 грн. 00 коп.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та в повному обсязі.
Судом також встановлено, що 06.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» було укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року.
Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості станом на 22.10.2025 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року у загальному розмірі 15 300 грн. 00 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. — заборгованість за основною сумою кредиту та 6 300 грн. 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконав та заборгованість не погасив, між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до частин першої та другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, а якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми.
Судом встановлено, що 07.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 07.08.2020-100003345 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною Договору.
Умовами договору сторони погодили розмір кредиту, строк користування ним, розмір процентів та порядок виконання сторонами своїх зобов`язань.
Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, а укладений договір є належною правовою підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків сторін.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Судом встановлено, що 06.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» було укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, відповідно до якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право на звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої договірні зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9 000 грн. 00 коп.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 22.10.2025 року за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 15 300 грн. 00 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. — заборгованість за основною сумою кредиту; 6 300 грн. 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом. 
Доказів належного виконання зобов`язань, погашення заборгованості або спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, відповідно до якого неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає право виконати його первісному кредитору.
Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, відзив на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Матеріалами справи підтверджується, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір № 07/24 про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року, укладений між АО «Верітас Центр» та ТОВ «Новий колектор», додаткові угоди до нього, а також звіт про виконану роботу у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року щодо боржника ОСОБА_1 .
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, у даному випадку вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат, враховуючи характер спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, кількість витраченого часу, ціну позову та значення справи для сторін.
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зміст позовної заяви свідчить про типовий характер такого спору та відсутність необхідності здійснення значного обсягу підготовчої роботи чи проведення складного правового аналізу.
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 8 (вісім) односторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України. Окрім цього безпосередньо представник позивача участь у судових засіданнях не приймав.
Крім того, представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не повною мірою відповідає критеріям співмірності та розумності, а тому підлягає зменшенню.
З огляду на наведене, суд вважає співмірним та обґрунтованим стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт та принципу розумності судових витрат.
Також, за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судового збору у розмірі 2 422 грн. 00 коп. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 205, 207, 512, 514, 526, 530, 610, 1048, 1054, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, – задовольнити в повному обсязі.
2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601,код ЄДРПОУ 43170298) заборгованість за Кредитним договором № 07.08.2020-100003345 від 07.08.2020 року, станом на 22.10.2025 року, у загальному розмірі 15 300 грн. 00 коп., де заборгованість за тілом кредиту – 9 000 грн. 00 коп., заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом – 6 300 грн. 00 коп. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601,код ЄДРПОУ 43170298) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601,код ЄДРПОУ 43170298) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.