Справа № 366/977/26
Провадження № 3/366/601/26

ПОСТАНОВА
Іменем УКРАЇНИ

09 червня 2026 року с-ще Іванків
Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., прокурора Сергієнко І,В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за № 4749 від 15.04.2026, № 4750 від 15.04.2026, та додані до них матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пікуловичі, Львівської області, громадянки України, місце роботи зазначене у протоколі: головний спеціаліст відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Вишгородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (до 31.03.2023), зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , будучи посадовою особою державного органу, а саме головним спеціалістом сектору страхових виплат та матеріального забезпечення Вишгородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі УВД ФСС) в Київській області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону №1700-VII, несвоєчасно, 24.03.2026, без поважних причин, подала при звільненні декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період (01.01.2023 по 31.03.2023) неохопленими раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою державного органу, а саме головним спеціалістом сектору страхових виплат та матеріального забезпечення Вишгородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі УВД ФСС) в Київській області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. З Закону №1700-VІІ та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону №l700-VII, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону №1700-VІІ, несвоєчасно, 31.03.2025, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушень визнала, пояснила, що за період її роботи у Фонді соціального страхування, вона не являлась суб`єктом декларування та, відповідно декларацій не подавала. У 2023 році повноваження Фонду передали до Пенсійного фонду України, працівники якого є державними службовцями, працівників же Фонду соціального страхування, у подальшому, звільнили по скороченню, при цьому, про необхідність подання декларацій державних службовців ніхто не повідомив, тому вона, як і інші працівники, не знала про таку необхідність і не подала декларації вчасно. Зазначила, що її було звільнено з посади головного спеціаліста сектору страхових виплат та матеріального забезпечення Фонду соціального страхування 31.03.2023, у штат Пенсійного фонду її не переводили. Лише отримавши у 2025 році лист від НАЗК про необхідність подання щорічної декларації за 2023 рік, вона подала вказану декларацію. У 2026 році вона знову отримала лист від НАЗК про необхідність подання декларації «при звільненні», вона подала дану декларацію. Зауважила, що якби у першому листі НАЗК у 2025, було зазначено про необхідність подання обох декларацій, то вона подала б їх дві одразу, після отримання цього листа, тим більше, що фактично інформація в обох деклараціях ідентична та не змінювалась, адже вона у 2023 році пропрацювала лише І квартал та практично звільнялась одна з останніх. Наразі є пенсіонеркою. Додала, що суть адміністративних правопорушень їй зрозуміла, але так сталось, що вона не знала про необхідність подання таких декларацій.
Прокурор Сергієнко І.В. в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, просила суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 4749 від 15.04.2026, № 4750 від 15.04.2026, які складені оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Кравцем Ю.С., дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП та ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з приміткою до ст.172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами 2 та 3 цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII (далі – Закон №1700-VII) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
У відповідності до ч.1 ст. 65-1 вказаного Закону, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1700-VII, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з ч.2 ст.45 Закону №1700-VII - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII, НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. 
Пунктом 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23 липня 2021 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609 (який діяв станом на 01.01.2023 та втратив чинність на підставі Наказу НАЗК № 252/23 від 08.11.2023) передбачалось, що суб`єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог:
1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
2) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.
Декларація при звільненні не подається у таких випадках:
особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді;
особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.
Відповідно до Роз`яснення Національного агентства щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) № 4 від 13.11.2023 днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону.
Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.
Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.
Абзацом 4 частини 27 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч. 7 - 14 ст. 45 цього Закону).
Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.
Абзацом 1 пункту 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. 7 - 14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. 7 - 14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч. 7 - 14 ст. 45 цього Закону)
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо поширення дії закону на членів правління Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Пенсійного фонду, наглядової ради Пенсійного фонду та відповідних посадових осіб» від 17.11.2021 № 1893-ІХ (набрав чинності 09.12.2021) внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», а саме у відповідності до п.п. «и» п.1 ч.1 ст. 3 цього Закону на посадових та службових осіб інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України та Пенсійного фонду поширено вимоги щодо декларування та інші обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».
Крім цього, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-ІХ відбулася реорганізація та ліквідація Фонду соціального страхування України шляхом його приєднання до Пенсійного фонду України. Виконавчі органи Фонду соціального страхування України з 01.01.2023 року припинили діяльність, Пенсійний фонд став повним правонаступником всіх активів, зобов`язань та функцій цього Фонду.
Відповідно до п.п. «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції станом на момент припинення діяльності виконавчих органів Фонду соціального страхування України) суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування та Пенсійного фонду, органів влади Автономної Республіки Крим.
Так, судом встановлено, що відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 586-к від 19.12.2017  ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з питань матеріального забезпечення та страхових виплат потерпілим Іванківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області в порядку переведення з 02 січня 2018 року.
Відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 138-к від 29.03.2019 ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року переведено на посаду головного спеціаліста страхових виплат та матеріального забезпечення Іванківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.
Згідно з наказом начальника голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області №71-к від 14.03.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектору страхових виплат та матеріального забезпечення Вишгородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, з 31 березня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників.
Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору страхових виплат та матеріального забезпечення Вишгородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, як посадова особа Фонду соціального страхування України, відповідно до підпункту «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та суб`єктом декларування.
Отже, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні) за період, який не охоплений раніше поданими деклараціями, за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 - до 31 січня 2024 року та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічні декларації) за 2023 рік не пізніше 31 січня 2024 року, 
Проте, як вбачається з даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подала 24.03.2026 о 14:45 год. декларацію (при звільненні) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період (01.01.2023 по 31.03.2023) неохопленими раніше поданими деклараціями та 31.03.2025 о 14:27 год. щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, тобто, несвоєчасно.
Доказів поважності причин несвоєчасного подання у визначений законом строк щорічної декларації за 2023 рік та декларації (при звільненні) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період (01.01.2023 по 31.03.2023) неохопленими раніше поданими деклараціями та даних щодо обставин, які об`єктивно могли завадити подати такі декларації, ОСОБА_1 до суду не надала. У судовому засіданні підтвердила, що відсутні поважні причини несвоєчасності подання вказаних декларацій, пояснила, що по подання вказаних декларації вона не знала.
Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VII, у тому числі вимог його статті 45 розділу VІІ «Фінансовий контроль» та пп. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення».
Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП та ч.1 ст.172-6 КУпАП, доведена повністю.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, судом не встановлено.
На підставі ч. 2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
А тому, на підставі положень ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу правопорушниці, ступінь її вини, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, що буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та необхідним для запобігання вчинення нових правопорушень.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено копію посвідчення серія НОМЕР_1 видане 14.06.2012, відповідно до якого, вона є інвалідом 2 групи, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись вимогами ст.7-9, 24, 27, 33, 36, ч.1 ст. 172-6, ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 від 02.08.2006, виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області) визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Іванківська сел/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA228999980313000106000010812, код класифікації доходів бюджету: 21081100
Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
У відповідності до ч. 1 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії цієї постанови, а в разі її оскарження – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, ця постанова буде направлена для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, його роботи або за місцезнаходженням його майна, де з правопорушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області. 
Повний текст постанови складено 11.06.2026. 

Суддя Анатолій КОРЧКОВ