Справа № 594/92/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
при секретарі: Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", в особі представника Ляр Дмитра Юрійовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в особі представника Ляр Д.Ю., звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, укладеним 19 квітня 2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою, посилаючись на те, що Відповідачка виявила бажання отримати послугу “Кредит готівкою”, ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 19.04.2024 року підписала Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля (копія Паспорту кредиту додається до позовної заяви). Після чого із Відповідачкою за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 19.04.2024 р. (надалі - Договір) про надання строкового кредиту у розмірі 122700,00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 % (копія Кредитного договору додається до позовної заяви). Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого станом на 23.01.2026 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 102050,46 грн, з них 91007,46 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11 043,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками. 
А тому, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 102050,46 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового відправлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачкою отримано 29 січня 2026 року.
10 лютого 2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив, в якому зазначила, що позов визнає частково. Відповідачка не заперечує факт укладення кредитного договору, проте не погоджується із розрахунком заборгованості за вказаним договором, оскільки за її даними основна сума заборгованості за кредитним договором становить близько 86750 грн. Крім цього, зазначає, що даний кредит оформлявся між сторонами для погашення попередньої заборгованості, яка виникла у відповідачки та її чоловіка внаслідок вчинення стосовно неї шахрайських дій кримінального правопорушення, скоєного невідомими особами. По даному факту відкрито кримінальне провадження №12013211120000093 та проводиться досудове розслідування. Фактично, наявний кредит був наданий для легалізації (погашення) зобов`язань, що виникли через кримінальну діяльність при повній бездіяльності позивача. А тому вважає, що вирішення питання про законність та обгрунтованість вимог банку щодо кредиту від 19.04.2024 року безпосередньо залежить від встановлення обставин кримінального провадження. 
23 березня 2026 року представник ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачка зазначає, що по її рахунку були здійсненні шахрайські дії та невідомі особи заволоділи її персональними даними в застосунку Приват24 та оформили кредит. Враховуючи інформацію про проведені платежі Позивачем було проведено перевірку транзакцій Відповідача, та вхід і використання додатку Приват24. Відповідачка виявила бажання отримати послугу “Кредит готівкою”, ознайомилася із умовами кредитування та погодившись 19.04.2024 року підписала Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. Таким чином, Відповідачкою за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 19.04.2024 р. про надання строкового кредиту у розмірі 122700,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 % (копія Кредитного договору додана до позовної заяви). Додатково відповідачка за допомогою OTP пароля підписала Графік кредиту. Слід врахувати, що Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 06.02.2023 року підписана Відповідачкою в п. 3 містила угоду про використання простого електронного підпису Відповідачки, який буде використовуватись для отримування ОТР паролів та відповідно до даної угоди Банк та Позичальник узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Позичальнику, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Позивачем визначено такі способи електронного підпису: OTP-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Позичальнику змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Позичальник надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. При здійсненні будь яких правочинів Відповідачка погодилась на використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. 
Введення Клієнтом послідовності символів/автентифікаційних даних Електронного підпису, які направляються Банком SMS-повідомленням та/або у вигляді OTP-паролю на Фінансовий номер мобільного телефону Клієнта, прирівнюється до власноручного підпису Клієнта. 
Згідно Інструкції “Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах”, пластикова картка є лише засобом користування поточним рахунком, а її статус (наприклад: блокування, сплив терміну дії тощо) не впливає на статус рахунку та Договору банківського обслуговування в цілому. Підставою для закриття поточного рахунку клієнта є його заява, проте відповідачка з такою заявою до банку не зверталася, картку в банк не повертала, заборгованість по поточному рахунку не погасила. А тому, поточний рахунок на даний момент відкритий та дійсний. 
Щодо заперечень відповідачки, то позивач зазначає, що відповідно до виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Пояснення відповідачки викладені у відзиві, щодо вчинення шахрайських дій, які відбулись стосовно ОСОБА_1 позивач заперечує, оскільки дані обставини не є предметом спору в справі №594/92/26 та не здійснювались по Кредитному договору б/н від 19.04.2024 р. Крім того, зазначає, що відповідачкою не надано жодних доказів винуватості Позивача в здійсненні шахрайських операціях за її рахунком, а відповідальність у разі здійснення шахрайських операцій до блокування картки покладається саме на платника/позичальника яким у справі є Відповідач. Саме відповідачка несе відповідальність за здійснення транзакцій по картковому рахунку, що їй належить. 
Відповідно до п.п. 1 п. 136 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затверджене постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 №164 Користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. Згідно до п. 140 Положення Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Позивач посилається на ряд висновків викладених в постановах Верховного Суду України, де зазначається, що саме платник несе відповідальність за здійснення банківських переказів. 
Крім цього, у випадку доведеності факту шахрайських дій стосовно ОСОБА_1 третіми особами, відповідачка вправі звернутись про стягнення коштів до винних осіб з вимогою про повернення та витребування коштів які отримані без достатніх правових підстав поза договірними відносинами у відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Крім того, слід врахувати аналіз судової практики, де чітко зазначається, що у разі коректного введення даних платіжної картки в мережі інтернет банк не несе відповідальності за викрадення грошей з картки. Як зазначає сама відповідачка, що шахрайські дії були вчинені через приват24, доступ до якого можливий тільки через мережу інтернет, а тому відповідальність Позивача виключається, оскільки тільки Відповідачці була відома інформація про платіжну карту, номер платіжної картки, термін її дії, та CVV код, мала в наявності мобільний телефон, який зареєстрований нею в банківській системі, для отримання ОТП-паролю.
Оскільки, шахрайські дії були вчиненні не по Кредитному договору б/н від 19.04.2024 р., то і не є предметом спору в даній справі, що виключає відповідальність Позивача. Поданий позов до суду, є обгрунтований та підлягає задоволенню. 
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 19 квітня 2024 року між Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_1 на підставі заяви відповідачки укладено договір про надання банківських послуг. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, вказав, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом здійсненим власноручно на планшеті. 
Позивач посилається на те, що згідно з умовами даного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії до 122 700 грн. 
До кредитного договору банк додав копії заяви позичальника та паспорта споживчого кредиту.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Із змісту розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, виписки по рахунку відповідачки, видно, що вона здійснювала поповнення картки та відбувалося списання відсотків за користування кредитом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором станом на 26 грудня 2025 року в розмірі -102 050,46 грн, з яких 91 007,46 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11 043,00 грн заборгованість за простроченими відсотками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі 122 700 грн, а відповідачкою не виконуються зобов`язання за кредитним договором.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачки суми боргу за тілом кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів.
Крім того, враховуючи наведене вище, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом позивачем заявлені також обґрунтовано наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором з огляду на зміст, як заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 06.02.2023, так і Паспорту споживчого кредиту, в яких умова щодо процентної ставки погоджена з позичальником під її підпис.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилася з умовами з приводу процентної ставки за кредитом та банком доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин була складена заява від 06.02.2023.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі102 050,46 грн, з яких: 91007,46 грн заборгованість тілом кредиту, 11 043,00 грн - за нарахованими відсотками.
Відтак, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд встановив порушення відповідачкою ОСОБА_1 майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за договором б/н від 19 квітня 2024 року, яка станом на 24 грудня 2025 року становить 102050,46 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 91007,46 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 11 043,00 грн. 
При цьому, суд не приймає доводи сторони відповідачки у тій частині, що позивачем невірно проведений розрахунок заборгованості, оскільки проведення позивачем розрахунку суми заборгованості здійснено з урахуванням встановленого умовами Договору строку кредитування та плати за користування кредитом. 
Відповідачка не надала суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На виконання вищенаведеної норми, позивачем надано розрахунок заборгованості з якого слідує наявність заборгованості за кредитним договором, яка виникла у ОСОБА_1 перед позивачем, та заборгованість по процентах, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або свого контррозрахунку суми заборгованості суду не надано.
Крім того, як слідує з відзиву, відповідачка фактично визнає, що уклала фінансові зобов`язання з банком, та на виконання умов договору отримала кошти у користування, однак посилається на те, що даний кредитний договір уклала внаслідок вчинення відносно неї шахрайських дій невстановленими особами для погашення попереднього зобов`язання, що в даній справі не є предметом спору. 
Однак на думку суду, ці посилання є безпідставними, оскільки в даному випадку позивач звертається із позовом про стягнення заборгованості саме, яка виникла внаслідок укладеного кредитного договору б/н від 19.04.2024 року, здійснював нарахування відсотків у відповідності до умов договору за користування кредитними коштами.
Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором станом на 24 грудня 2025 року в розмірі 102050,46 грн, з яких 91007,46 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11043,00 грн заборгованість за простроченими відсотками, підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
На підставі ст.ст. 526, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд – 

у х в а л и в:

Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2024 року станом на 24 грудня 2025 року в розмірі 102 050,46 (сто дві тисячі п`ятдесят) грн 46 коп., з яких 91007,46 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11043,00 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” сплачені судові витрати в сумі – 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін: 

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м.Київ вул.Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ14360570, адреса для листування: м.Дніпро вул.Набережна Перемоги, 50. 

Відповідачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя: