Справа № 357/227/26
Провадження № 2/357/2780/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зняття арешту з нерухомого майна,
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог.
У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі – «Позивач») звернувся до суду з позовом до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – «Відповідач»), третя особа – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі – «Третя особа») про зняття арешту з нерухомого майна.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. 
У грудні 2025 року Позивач звернувся до нотаріуса з проханням укласти договір дарування належної мені на праві власності частини квартири, проте з`ясувалося, що це зробити наразі неможливо, оскільки на це нерухоме майно накладено арешт. 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №62928028 від 30.06.2009 року, номер обтяження 8843412, на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року, винесеної міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. 
30.12.2025 року Позивач звернувся до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з вищезазначеного нерухомого майна. 
На таке звернення Позивачем було отримано письмову відповідь Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 06.01.2026 року, у якій зазначено наступне:
виконавче провадження № 9486965 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; 
виконавче провадження № 11279268 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням. 
Крім того, у відповіді також зазначено, що надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року не вбачається за можливе, оскільки паперові матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. 
Таким чином, державний виконавець Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) рекомендував звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року, на підставі якої 30.09.2009 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено (перенесено) запис про обтяження 62928028, номер обтяження 8843412, у судовому порядку. 
Станом на момент звернення до суду із даним позовом заборгованості перед Білоцерківським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) по указаних виконавчих провадженнях відсутні. 
Із моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень стало відомо, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , завершено. 
Наведені обставини свідчать, про відсутність правових підстав у відділу ДВС зберігати накладений ним арешт на майно, в силу неможливості виконавчого органу надати матеріали виконавчого провадження чи виконавчий документ за яким відповідний арешт було застосовано.
За таких обставин, Позивач просив суд зняти арешт з майна ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна, запис про обтяження 62928028, номер обтяження 8843412, зареєстроване 30.06.2009 державним реєстратором Мельничук Марина Володимирівна, Друга білоцерківська державна нотаріальна контора, Білоцерківський районний нотаріальний округ, Київська обл.; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АК № 698075, виданий 30.06.2009, видавник: МВ ДВС БЦ МРУЮ; суб`єкт обтяження: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Рух справи.
02.02.2026 року після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду було постановлено відкрити провадження у справі, провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 55).
06.03.2026 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У клопотанні зазначено, що Позивач є боржником у виконавчому провадженні, а тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (а.с. 68-71).
10.03.2026 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від Позивача надійшли заперечення на клопотання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про закриття провадження у справі, у якому останній зазначив, що на момент звернення до суду заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутня, що підтверджується довідкою банку про відсутність заборгованості від 25.12.2025 о 10:25 № 9ML0ILKLBT54D5DS, сформованою засобами електронного банкінгу Приват24. Разом з тим арешт, накладений у межах виконавчого провадження, продовжує існувати та обмежує його право власності на нерухоме майно. Білоцерківський відділ державної виконавчої служби повідомив, що матеріали відповідного виконавчого провадження були знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що унеможливлює вчинення державним виконавцем процесуальних дій щодо скасування накладеного арешту. Таким чином, на даний час: виконавче провадження фактично завершене; заборгованість відсутня; матеріали виконавчого провадження знищені; арешт продовжує існувати без правових підстав (а.с. 83-85).
29.04.2026 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про закриття провадження у справі було відмовлено (а.с. 87).
У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві.
У призначені по справі судові засідання представник Відповідача не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі, повідомив, що при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду (а.с. 58). 
У судові засідання представник Третьої особи не звився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
29.04.2026 року у судове засідання учасники справи/їх представники не з`явилися, до канцелярії суду Позивач подав заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с. 86).
У зв`язку з тим, що учасники справи не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.08.1998 року № НОМЕР_2 Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 42-43).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №62928028 від 30.06.2009 року, номер обтяження 8843412, на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року, винесеної міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (а.с. 39-41). 
30.12.2025 року Позивач звернувся до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з вищезазначеного нерухомого майна. На таке звернення Позивачем було отримано письмову відповідь Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 06.01.2026 року (а.с. 44-45, 46-47), у якій зазначено наступне: 
виконавче провадження № 9486965 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; 
виконавче провадження № 11279268 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; 
надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року не вбачається за можливе, оскільки паперові матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.
Заборгованість Позивача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутня, що підтверджується довідкою банку про відсутність заборгованості від 25.12.2025 о 10:25 № 9ML0ILKLBT54D5DS, сформованою засобами електронного банкінгу Приват24 (а.с. 82).

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України.
Згідно зі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Частина 1 ст.52 Закону України від 21.04.1999 року № 606 «Про виконавче провадження» (в редакції на час накладення арешту) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
Вищенаведені правові норми свідчать, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.
Як встановлено ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження до 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Частиною 5 статті 28 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.
Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 року №1404 «Про виконавче провадження».
Положеннями ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, що діяла на той час) встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчого документу протягом одного року.
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення прав мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Арешт майна боржника та заборона його відчуження під час здійснення виконавчого провадження мають тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками триваючого (чинного) виконавчого провадження.
Нормативна неврегульованість порядку захисту права, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Перекладення тягаря такого недоліку законодавства на особу, котра потерпає від втручання у право власності, гарантоване Конвенцією і Конституцією України, є неприпустимим. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища особи, котра зазнає негативних наслідків від перешкод у отриманні реальної можливості її виправлення, і перебуває у стані невизначеності непередбачувано тривалий час.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права.
При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Висновки суду.
Судом встановлено, Відповідачем та Третьою особою не спростовано, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25.08.1998 року № НОМЕР_2 Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 42-43).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №62928028 від 30.06.2009 року, номер обтяження 8843412, на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року, винесеної міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (а.с. 39-41). 
30.12.2025 року Позивач звернувся до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з вищезазначеного нерухомого майна. На таке звернення Позивачем було отримано письмову відповідь Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 06.01.2026 року (а.с. 44-45, 46-47), у якій зазначено наступне: 
виконавче провадження № 9486965 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; 
виконавче провадження № 11279268 завершено на підставі п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з його фактичним виконанням; 
надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698075 від 30.06.2009 року не вбачається за можливе, оскільки паперові матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.

Заборгованість Позивача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутня, що підтверджується довідкою банку про відсутність заборгованості від 25.12.2025 о 10:25 № 9ML0ILKLBT54D5DS, сформованою засобами електронного банкінгу Приват24 (а.с. 82).

Отже, матеріали справи не містять доказів щодо наявності відкритого виконавчого провадження, у межах якого було накладено арешт на нерухоме майно співвласником якого є Позивач.
Таким чином, наявність арешту майна за умови відсутності виконавчого провадження в межах якого вони накладені та будь-якого іншого виконавчого провадження на забезпечення виконання рішення суду, безперечно порушують права Позивача щодо реалізації майнових прав, передбачені ст.ст.317, 319 ЦК України. Можливість розпорядження власним майном є одним із складових елементів права власності.

З огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні 05.03.2026 року, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права, на підставі наданих суду доказів.

Розподіл судових витрат.
Судові витрати у вигляді судового збору у даній справі необхідно залишити за Позивачем згідно з його заявою (а.с. 34).

3. Резолютивна частина.
На підставі викладеного та керуючись ст. 46 ЦК України, ст. ст. 10, 57- 60, 209, 212-215, 218, 248, 249 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зняття арешту з нерухомого майна – задовольнити.
Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна, запис про обтяження 62928028, номер обтяження 8843412, зареєстроване 30.06.2009 державним реєстратором Мельничук Марина Володимирівна, Друга білоцерківська державна нотаріальна контора, Білоцерківський районний нотаріальний округ, Київська обл.; підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АК № 698075, виданий 30.06.2009, видавник: МВ ДВС БЦ МРУЮ; суб`єкт обтяження: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 ..
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: бульвар Олександрійський, будинок 94, місто Біла Церква, Київська область, 09113, код за ЄДРПОУ – 34846037.
Третя особа – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д. 
Повне судове рішення складено 30.04.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров