ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3468/13

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13

за позовом –  ОСОБА_1 
до відповідача 1 – Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" 
до відповідача 2 – Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 
до відповідача 3 – Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" 
до відповідача 4 – Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи" 
до відповідача 5 – Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Український бізнес" 
про визнання недійсними правочинів, -
в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року кредитор та акціонер боржника ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області, в межах справи № 908/3468/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", з позовом до відповідачів про визнання недійсними правочинів. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13: 
- провадження у справі № 908/3468/13 (номер провадження 16/62/13-21/5/18) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Український бізнес" в частині визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Запорізький сталепрокатний завод" та Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро", в частині забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" за кредитною угодою № 050508 від 05.05.2008 – закрито; 
- в іншій частині позову – відмовлено. 
09.12.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. До заяви додано ордер серія АІ № 1556900, договір № 1/15-09-23 про надання адвокатських послуг від 15.09.2023, акт здачі приймання робіт № 1 від 03.12.2024. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.01.2025 року вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн відкладено до розгляду по суті апеляційної скарги ОСОБА_1 та повернення матеріалів справи № 908/3468/13 до Господарського суду Запорізької області.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2025 року у справі № 908/3468/13 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13 – задоволено частково; рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13 – скасовано; ухвалено нове рішення; в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено; судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги, покладено на ОСОБА_1 .
Підставою для скасування рішення було порушення норм процесуального права під час його ухвалення, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме через невірне визначення судом предмету позову у справі, розгляд вимог, що не заявлялися позивачем та не надання оцінки фактично заявленим позивачем позовним вимогам.
Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13:
- заяву представника відповідача-3 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – задоволено частково;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрати на надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп.
У додатковому рішенні суд зазначив, що заявлений відповідачем-3 до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним та явно завищеним, не відповідатє критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості і становить надмірний тягар для позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що розмір витрат має бути зменшено до 10 000, 00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026 у справі № 908/3468/13 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат ТОВ "Енергомаш-Інвест", вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки спір виник внаслідок неправомірних та неправильних дій ТОВ "Енергомаш-Інвест", суду першої інстанції слід було застосувати ч. 4 ст. 126 у взаємозв`язку з ч.ч. 5, 9 ст. 129 ГПК України та відмовити відповідачу-3 у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, попри відмову в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, її розгляд призначено в судове засідання на 08.06.2026р. 
Відповідач-3 проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн є реальними та підтверджуються Договором № 1/15-09-23 від 15.09.2023 і Актом № 1 від 03.12.2024. Фіксована сума включає ознайомлення з позовом, підготовку відзиву, участь у 6 судових засіданнях та погоджений "гонорар успіху". Оскільки постановою апеляційного суду від 02.09.2025 у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю, обумовленого договором результату (успіху) було досягнуто.
Голова комітету кредиторів боржника ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на виникнення спору у справі з вини в т.ч. відповідача-3.
Також, 08.06.2026р. під час судових дебатів головою комітету кредиторів боржника ОСОБА_2 оголошено заяву про винесення окремої ухвали щодо обставин банкрутства Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", яка згідно з ст.ст. 118, 169 ГПК України підлягає залишенню без розгляду через її заявлення з пропуском строку, встановленого в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026р. про відкриття апеляційного провадження.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом участі у судовому засіданні та поданні відзивів на апеляційну скаргу, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що неявка представників інших учасників справи в судове засідання не перешкоджає апеляційному перегляду справи, а явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності представників інших учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 та голови комітету кредиторів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" Руденка А.П., дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок розподілу судових витрат визначений у ст.ст. 129 – 130 ГПК України. 
Частина 4 ст. 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Із аналізу змісту статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат.
При цьому, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що у постанові від 18.05.2020 у справі № 530/1731/16-ц Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У відповідності до п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
У свою чергу, вище встановлено, що рішення суду першої інстанції було скасовано апеляційним судом з прийняттям нового рішення по суті спору, яким остаточно вирішено справу. При цьому правове значення має не тотожність кінцевого результату розгляду спору (відмова у позові), а процесуальний статус судового акта - його чинність; саме з наявністю чинного основного рішення закон пов`язує можливість ухвалення додаткового рішення.
За таких обставин питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, підлягало вирішенню саме судом апеляційної інстанції як судом, який ухвалив остаточне судове рішення у справі, у тому числі і витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді першої інстанції у випадку відповідного звернення сторони до суду апеляційної інстанції. 
Додаткове рішення є невід`ємною складовою та процесуально похідним актом від основного рішення суду. Водночас основне рішення суду першої інстанції було скасовано постановою суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим воно втратило юридичну силу. За відсутності чинного основного рішення, суд першої інстанції був позбавлений процесуальних підстав для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки таке рішення не може існувати окремо від судового акта, яким завершено розгляд спору по суті.
На підставі наведеного, суд першої інстанції безпідставно розглянув питання розподілу витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги в частині оскарження додаткової постанови не вимагають від апеляційного суду надання мотивів їх відхилення/прийняття, оскільки, вони не впливають на висновок про скасування додаткового судового рішення, а також кваліфікацію спірних відносин у процесуальному сенсі.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання розподілу судових витрат, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача-3 про розподіл судових витрат.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13 – задовольнити.
Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13 – скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України. 

Повна постанова складена та підписана 15.06.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя  В.Ф. Мороз

Суддя    О.Г. Іванов