КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/18923/25 Головуючий у І інстанції - Ковальова В.М.
апеляційне провадження №33/824/2731/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Коміси Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України
який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на якого за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - 

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508630 від 10 листопада 2025 року в м. Київ по пр-ту Степана Бандери, 7, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ними, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом Kia Sportage, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Крім того, відповідно до протоколу серії ЕПР1 №508671 від 10 листопада 2025 року в м. Київ по пр-ту Степана Бандери, 7, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей які не реагують на світло. 
Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на якого за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а провадження за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Коміса М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції, в зазначеній частині, скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, при оформленні протоколу не було залучено свідків, що свідчить про порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів.
Відеозапис із нагрудних камер поліцейських, є фрагментарним та містить численні переривання, що не дозволяє встановити повну послідовність подій.
Оскільки матеріали справи складені з істотними порушеннями процедури, вони не можуть підтверджувати факт вчинення правопорушення.
Також, матеріал провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Коміса М.В. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Представник Оболонськоїокружної прокуратури м. Києва в суде засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Від заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист, відповідно до якого просив розглядати справу без участі прокурорів Оболонськоїокружної прокуратури м. Києва.
Таким чином, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508630 від 10 листопада 2025 року, підписаного ОСОБА_1 без жодних зауважень;
-у схемі місця ДТП, яка підписана їх учасниками без жодних зауважень;
- у поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10 листопада 2025 року;
-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508671 від 10 листопада 2025 року, у якому ОСОБА_1 зазначив, що відмовився від огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з тим, що поспішав на роботу;
-у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10 листопада 2025 року;
-на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та, на яких зафіксовано під час відеофіксації обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії працівників поліції, які складали протокол, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувались 10 листопада 2025 року за участю ОСОБА_1 .
Відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставина, щодо відмови від проходження огляду, яка є самостійною підставою для притягнення до відповідальності, не спростована.
Щодо наявного в матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005766, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №10», то слід зазначити, що огляд ОСОБА_1 за його самозверненням було проведено 10 листопада 2025 року та у нього не було виявлено ознак сп`яніння.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Крім цього, відповідно до п. 9 Розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508671 від 10 листопада 2025 року, його було складено о 09 год. 52 хв, а відтак, з урахуванням вищезазначених положень КУпАП та Інструкції, ОСОБА_1 було порушено двогодинний термін для звернення до медичного закладу для спростування наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. 
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами Коміси М.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та який заперечив вину останнього у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. 
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої Законом відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Коміси Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько