Справа № 369/10145/24
Провадження № 2/369/1514/26
РІШЕННЯ
Іменем України

30.06.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
секретаря Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правоустановлювальних документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку , 
в с т а н о в и в :

У червні 2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , якій за життя, 16 листопада 2011 року розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №3082 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
У позові зазначили, що після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна за процедурою відбутись передача у власність вищезазначеної ділянки.
Так, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 22.09.2015 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 з присвоєнням кадастрового номеру 3222487200:04:008:5072 був зареєстрований в Державному земельному кадастрі, проте правовстановлюючі документи на земельну ділянку і її державна реєстрація вчинені не були.
Позивачі, діти спадкодавця звернулись із заявами про видачу свідоцтв на спадщину за законом до нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори, однак свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої , а саме на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особисто селянського господарства кадастровий номер 3222487200:04:008:5072 нотаріусом державної нотаріальної контори видане не було, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується доданою до позову Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2024 року .
Позивачі вважають, що за життя ОСОБА_3 отримала рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки , однак не встигла отримати правовстановлюючий документ та здійснити державну реєстрацію права власності, тобто завершити процедуру приватизації земельної ділянки , оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з ст. ст. 182,331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.
Просили суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222487200:04:008:5072 , що розташована на території Хотівської сільської ради Обухівського району (раніше Києво-Святошинського) Київської області по частині за кожним.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 19 червня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1713 від 24 жовтня 2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/10145/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.102024 року вказану справу передано на розгляд судді Скрипник О.Г.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Скрипник О.Г.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1373 від 27.11.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/10145/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2025 року справу прийнято до розгляду суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2026 року витребувано з Обухівської державної нотаріальної контори (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 3А) належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання ухвали суду спадкова справа до суду надійшла 08 травня 2026 року.

У судове засідання позивачі не з`явились. До суду надійшла заява від представника позивачів адвоката Басараб Н.В. в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Просила суд позов задовольнити .
У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив. Будь-яких заяв чи клопотань зі сторони відповідача на адресу районного суду не надходило.
Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів, ОСОБА_3 .
16 листопада 2011 року розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №3082 було надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
22.09.2015 року проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 з присвоєнням кадастрового номеру 3222487200:04:008:5072 був зареєстрований в Державному земельному кадастрі.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2024 року державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої , а саме на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особисто селянського господарства кадастровий номер 3222487200:04:008:5072 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2026 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.05.2026 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222487200:04:008:5072 ні за ким не зареєстровано.
Таким чином судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 отримала рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки , однак не встигла отримати правовстановлюючий документ та здійснити державну реєстрацію права власності, тобто завершити процедуру приватизації земельної ділянки , оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлої, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
12 червня 2020 року Хотівська сільська рада увійшла до об`єднаної Феодосіївської сільської територіальна громади.
Феодосіїська сільська рада Обухівського району Київської області є правонаступником прав та обов`язків розформованих сільських рад з 24 листопада 2020 року. Відповідно до рішення № 12 від 07.12.2020 Феодосіївської сільської ради почато реорганізацію сільських рад, що увійшли до Феодосіївської сільської ради , в тому числі Хотівської сільської ради, шляхом їх припинення.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.ч.1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідьвстановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, факт того, що спадкодавцем було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки підтверджено та відповідачем не заперечено. Відповідачем, також, не указані обставини, які свідчать, що померла не мала права на приватизацію земельної ділянки.
Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, яке передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.
Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.
З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.
Відповідного висновку при вирішенні аналогічного спору дійшов Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року по справі №128/1911/15-ц.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.
Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власностіна земельну ділянку.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правоустановлювальних документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222487200:04:008:5072 , що розташована на території Хотівської сільської ради Обухівського району (раніше Києво-Святошинського) Київської області по частині за кожним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2026 року.

Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ