Номер провадження 2/754/4635/26
Справа №754/1169/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

06 квітня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді - Галась І.А.
при секретарі - Кирилова А.А.
у відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, ЄДРПОУ 38548598) з позовною заявою до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 54665,28 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і фізичною особою, якою є - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1535-1919.
На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий
ідентифікатор A6651, для підписання Кредитного договору №1535-1919 від 03.04.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4 800,00 грн.; строк кредитування - 365 днів; базовий період* - 28 днів; ькомісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка - 1,00 % в день; стандартна % ставка:
- 1.00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником права користування Кредитом за Промо- ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою.
- 0.74% (нуль цілих, сімдесят чотири сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
* базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця.
Також Додатковою угодою_№1 від 15.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1535-1919 від 03.04.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 17 000,00 грн (роздруківка тексту Додаткової угоди додається до цієї Позовної заяви).
Також Додатковою угодою_№2 від 27.06.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1535-1919 від 03.04.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 800,00 грн (роздруківка тексту Додаткової угоди додається до цієї Позовної заяви).
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Позивачем, Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1535-1919 від 03.04.2025 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви.
Станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить**: 54 665,28 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 16 969,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 23 026,28 гривень; - заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК - 13 800,00 гривень; - заборгованість по комісії - 870,00 гривень;
** порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором, що додається до цієї Позовної заяви.
Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1535-1919 від 03.04.2025 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована Позичальником, порушення не усунуто.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2026 року відкрито провадження в справі. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
18 лютого 2026 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про долучення довідки про перерахування коштів.
23 лютого 2026 року відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі з наступних підстав.
Як зазначає позивач у своїй заяві, нібито між мною (моїм електронним підписом) шляхом відтворення одноразового ідентифікатора підписано Договір про надання грошових коштів у позику від 03.04.2025 №1535-1919.
На підтвердження даної обставини позивач надає роздруківку такого договору без його підпису як позичальника.
Звертає увагу, що позивач стверджує, що цей договір нібито був підписаний з боку позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача.
Наголошую, що вона НЕ укладала кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджувала процентну ставку, неустойку та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих, а не інших кредитних умов.
Якби вона дійсно укладала саме такий договір, то в обов`язковому порядку мала би
здійснити набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитних договорів, і позивач міг би надати такі докази.
Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення мені, підтвердження мною пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо.
Наголошує, що при належному укладенні договору існує можливість перевірки автентичності підпису. Якщо йдеться про підписання договору, укладеного в письмовій формі, то підпис можна перевірити шляхом призначення почеркознавчої експертизи. У разі укладення договору електронним цифровим підписом, є можливість перевірити підпис шляхом декодифікації накладення підпису з використанням відкритого ключа, який видається акредитованим центром сертифікації ключів (АЦСК). У даному разі перевірити автентичність того, що позивач називає "підписом", неможливо, оскільки не підтверджено ні направлення СМС- повідомлення на мобільний номер відповідача, ні належність номеру телефона саме відповідачу, а також позивачем не доведено, що саме ці кредитні умови узгодив відповідач.
При цьому, оскільки негативні факти не підлягають доведенню (у цьому випадку - непогодження умов договору), саме на позивача покладено обов`язок укладення договору, і позивач цей обов`язок в повній мірі не виконав.
Оскільки позивачем не надано оригінал кредитного договору 03.04.2025 №1535-1919, а відповідачем ставиться під сумнів його укладення, прошу суд на підставі ч. 5 ст. 100 ЦПК України витребувати у позивача оригінал електронного доказу: Кредитний договір від 03.04.2025 №1535-1919 (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами), а в разі ненадання оригіналів витребуваних документів - визнати недопустимими в якості доказів надані позивачем паперові копії електронних документів на підтвердження факту надання кредиту відповідачу.
Отже, наведене вказує на неукладеність, в тому числі в електронному вигляді, оспорюваного правочину - Договір про надання грошових коштів у позику від 03.04.2025 №1535-1919, що вказує на необгрунтованість вимог про стягнення з мене процентів за ставкою, яку я нібито погодила в цьому договорі.
Навіть якщо допустити припущення, що нею дійсно підписано саме цей кредитний договір та погоджено усі його умови, тоді варто врахувати строк кредитування, який вказаний в наданих позивачем документах.
Звертає увагу, що відповідно до договору 03.04.2025 №1535-1919 з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", надано в позику 4800,00 грн., 1,00% (стандартна), яка нараховується на залишок неповерненої суми кредиту, базовий період - 28 днів.
При цьому жодних посилань на докази того, що відповідач як позичальником вчинено певні дії, які б об`єктивно свідчили б про добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту (підписані додаткові угоди, звернення про пролонгацію тощо), разом з позовом не надано.
Тобто, укладаючи договір, споживач розраховує тільки на проценти протягом базового строку кредитування, в даному випадку в період з 03.04.2025 - 30.04.2025 (Базовий період), що відповідає правовій природі та економічному сенсу мікропозики, основною ознакою якої є короткостроковість.
Тому укладаючи договір неможливо було передбачити, що позивач буде нараховувати проценти і після 30.04.2025р., тим більше по іншій процентній ставці.
Відтак, вважаю, що право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору - 30.04.2025р., який споживач розуміє як дата завершення строку кредитування. Тому починаючи з цієї дати, нарахування процентів кредитором вже не відповідало вимогам закону та договору.
Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Тому всі протиріччя в цій частині слід трактувати на користь споживача як слабшої сторони договору.
Отже, і вона не очікувала та не могля очікувати, що позивач буде вічно нараховувати проценти за користування, оскільки була впевнена, що строк кредитування закінчився.
Таким чином, наголошую, що кредитор міг нарахувати протягом базового періоду - 28 к.д., який позичальник розумів як узгоджений строк кредитування, по договору від 03.04.2025 №1535-1919 з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", проценти на суму: - 1344,00 грн. проценти за період 03.04.2025 - 30.04.2025 (=4800*1%*28 днів)
Додатково також слід зазначити, що позивач мав право заявити дострокову вимогу простроченої заборгованості за кредитом вже після першого базового періоду, не чекаючи повного узгодженого періоду кредитування в 365 днів, що також підтверджує висновки щодо того, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту, навмисно призвів до нарахування максимально передбаченої суми відсотків за договором, розрахованої протягом усього додаткового строку кредитування.
Отже, є безпідставними заявлені позивачем вимоги про стягнення з мене строкових процентів: 21682,28 грн. (=23026,28 - 1344,00), і я прошу відмовити в задоволенні цих вимог, захистивши мої права як споживача, оскільки вказана сума процентів (23026,28 грн.) істотно перевищує розмір процентів, на який міг би розраховувати пересічний споживач при укладенні подібного договору (1344,00 грн.) та її нарахування не відповідає вимогам чинного законодавства України.
Також прошу суд врахувати, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).»
Відтак, нарахування процентів за ст. 625 ЦК України ("проценти за понадстрокове користування") та неустойки за договорами позики, з урахуванням положень вказаної статті ЦК України, яка залишається чинною, можливе лише до 23.02.2022 р. включно, тоді як в розрахунок позивача здійснений за період періоди, які настали після 24.02.2022 р. та під час діючого воєнного стану в державі.
Крім того, знову ж таки акцентую увагу на відсутності доказів погодження мною цих договірних та штрафних умов.
Позивач міг надати роздруківку договорів позики з будь-якими умовами, що є найбільш сприятливими для позивача, і відповідач та суд не можуть перевірити достовірність цих електронних документів, поданих в паперовій формі.
Також позивачем не надано належного розрахунку процентів із зазначенням % ставки, суми заборгованості на кожен день прострочення виконання зобов`язання, методології/формули розрахунку неустойки чи процентів за ст. 625 ЦК України.
Отже, з урахуванням положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, нарахування неустойки в розмірі 13800,00 грн., є безпідставним і протиправним, оскільки прострочення виконання зобов`язань (за твердженням позивача) відбулося після 24.02.2022 року, в період дії воєнного стану, а правильність нарахувань позивач не довів відповідними доказами.
Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Між тим, наголошує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Натомість позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт зменшення активів первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача.
Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки розрахунок і умови кредитування є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем тощо.
Крім того, звертає увагу, що на підтвердження перерахування їй коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою "партнера" - ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Однак зазначений лист не є документом первинного бухгалтерського обліку, не підтверджує фінансову операцію, не містить повних відомостей про учасників фінансової операції, повної інформації про номер платіжного засобу на який, згідно з доводами позивача, було перераховано суму кредиту. Матеріали справи також не містять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу саме відповідачу. Зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Фактично позивач міг скласти довідку будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа.
Також невідомо, кому належить карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про мене (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме мені).
За таких обставин, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повна інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача у договорі кредитному договорі відсутня. Самої лише вказівки в листі на перерахування коштів на неповний номер електронного платіжного засобу недостатньо для визнання доведеним факту перерахування відповідачеві коштів за кредитним договором.
Відтак, інформаційна довідка не є первинним або платіжним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом.
Стороною позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при подачі позову не заперечувалась можливість про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне. 
Судом встановлено, що 03.04.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1535-1919, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) A6651.
Відповідно до умов договору, відповідачці надано кредит у розмірі  - 4800 грн., строк кредитування - 365 днів; базовий період* - 28 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка - 1,00 % в день; стандартна % ставка - - 1.00% (одна ціла, нуль сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником права користування Кредитом за Промо- ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою; 0.74% (нуль цілих, сімдесят чотири сотих процентів) за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Позичальник здійснює сплату процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою з першого дня користування Кредитом протягом усього періоду дії Договору за умови, якщо Позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування Кредитом, комісію за видачу Кредиту (якщо п.4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та повертає Кредитодавцю отриманий Кредит згідно Графіка платежів за зниженою ставкою (який є Додатком 2 до цього Договору).
Позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від кредитного Договору повернути кредитодавцю грошові кошти, одержаний згідно з Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом.
У разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (два) проценти від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Додатковою угодою_№1 від 15.05.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1535-1919 від 03.04.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 17 000,00 грн.
Додатковою угодою_№2 від 27.06.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1535-1919 від 03.04.2025 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 5 800,00 грн.
Листом-довідкою ТОВ « ФК «Контрактовий дім» підтвердив успішне перерахування платежу на картку отримувача також Довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів EasyPay на підставі договору № 1535-1919 від 03.04.2025 р. підтверджено факт переказу грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 суму 4800 грн., добір по кредиту 15.05.2025 на суму 17000 грн. та добір по кредиту 27.06.2025 на суму 5800 грн., що разом становить 27600 грн.
Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1535-1919 від 03.04.2025 року.
Станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить**: 54 665,28 гривень, а саме: - заборгованість за кредитом - 16 969,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами - 23 026,28 гривень; - заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК - 13 800,00 гривень; - заборгованість по комісії - 870,00 гривень
Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1535-1919 від 03.04.2025 року щодо сплати процентів.
Тобто, кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Відповідач не виконав умови договору та всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором і в нього виникла заборгованість.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі ним не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. 
Проте суд зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту та обслуговування кредиту в розмірі 870,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню.
Також суд звертає увагу, що оскільки договір №1479-9610 про надання коштів у кредит укладено між сторонами 03.04.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, то позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в розмірі 13 800 грн. не підлягають задоволенню.
В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідно задовольнити, оскільки на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про виконання свого зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд,- 
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 -  задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, офіс 407, ЄДРПОУ: 38548598) за кредитним договором № 1535-1919 від 03.04.2025 року у загальному розмірі: 39995 гривень 28 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1772 гривні 30 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: