Дата документу 18.05.2026	Справа № 554/2822/26	
 	Провадження № 2/554/2691/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України

18 травня 2026 року м. Полтава 

Шевченківський районний суд м.Полтави в складі: 
головуючого – судді Гольник Л.В.,
за участю секретаря – Фесенко К.О.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові кредити» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові кредити» (далі – ТОВ «ФК «Нові кредити») звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 23382,5 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 03.04.2023 року між ТОВ «ФК «Нові Кредити» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 00-611219 шляхом введення одноразового ідентифікатора YJ 8513 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://novikredyty.com.ua. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5500,00 грн строком на 21 календарний день. 
ТОВ «ФК «Нові Кредити» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок, відкритий до платіжної картки НОМЕР_1 . Проте відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 23382,50 грн., з яких: 5 500,00 грн. – заборгованість за кредитом, 2556,25 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 10945 грн – прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, 4381,50 грн. - сума інфляційного збільшення, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «Нові Кредити». За таких підстав, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Нові кредити» заборгованість за Кредитним договором № 00-611219 від 03.04.2023 року в розмірі 23382,50 грн та судові витрати у загальному розмірі 7 422,40 грн.

18.03.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_1 не погоджується з вимогами позивача. Вказувала, що відповідно до п.18 Прикінцевих положень та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення споживач звільняється від відповідальності перед кредитором за прострочення виконання зобов`язання. Нарахування штрафів, пені та інших санкцій у цей період є незаконним. Наголошувала, що вона має статус члена сім`ї загиблого Захисника України. У зв`язку з втратою члена сім`ї та складним матеріальним становищем розмір нарахованих відсотків та неустойки є надмірним та неспівмірним з сумою отриманого кредиту. Згідно до правових позицій Верховного Суду право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки припиняються після спливу строку кредитування, визначеного договором. Проте позивач продовжує нараховувати відсотки поза межами цього строку, шо є порушенням закону. Просила суд звільнити її від сплати штрафних санкцій у період воєнного стану, а також враховуючи статус відповідача зменшити розмір нарахованих відсотків та відмовити у стягненні пені та штрафів у повному обсязі (а.с. 35-36).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.03.2026 року за позовною заявою ТОВ «ФК «Нові кредити» відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не оспорювала фактичні обставини укладення нею кредитного договору, отримання нею кредитних коштів на платіжну картку, належну їй. Фактично погодилася з тим, що вона має борг перед позивачем у розмірі тіла кредиту, відсотків, нарахованих за 21 календарний день. В іншій частині позовних вимог позивач заперечувала.

Заслухавши відповідача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 03.04.2023 року між ТОВ «ФК «Нові Кредити» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 00-611219 шляхом введення одноразового ідентифікатора YJ 8513 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://novikredyty.com.ua (а.с.9-11).
Згідно з п.1.1. Договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту 5 500,00 грн на строк 21 календарний день, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, а також разовий платіж (за наявності) за послуги кредитодавця, пов`язані з видачею кредиту, відповідно до умов цього Договору, додатків до нього та Внутрішніх правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Нові кредити».
Відповідно до п.2.2. Договору кредит надається Позичальнику в сумі встановленого Кредитного ліміту повністю або частинами (Траншами) у безготівковій формі шляхом зарахування на картковий рахунок у банку, зазначений в Заявці на отримання Кредиту. 
Відповідно до п. 2.3. Договору датою видачі кредиту вважається день списання коштів в межах суми кредиту з рахунку кредитодавця, у тому числі з балансу кредитодавця, розміщеного в іншій фінансовій установі, що відповідно до умов договору з кредитодавцем надає останньому платіжні послуги, з метою подальшого перерахування на картковий рахунок Позичальника у банку зазначений Позичальником у Заявці. 
Відповідно до п. 2.6 розмір денної процентної ставки становить 1,99% і нараховується на суму наданого Кредиту за кожен день користування кредитом. 
Відповідно до п. 2.9. Договору загальна вартість кредиту становить 8007,90 грн, в тому числі: сума кредиту 5500,00 грн; сума процентів за кредитом у розмірі згідно з п. 2.6. Договору за весь строк кредитування по цьому Договору 2407,90 грн; разовий платіж за видачу кредиту 100,00 грн.
Договір підписаний відповідачем 03.04.2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора YJ 8513  в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://novikredyty.com.ua.
Кредитні кошти були відправлені відповідачу на картковий рахунок позичальника, відкритий до платіжної картки  НОМЕР_1 , що підтверджується копією Платіжної інструкції (а.с.14) та Випискою за договором № б/н за період з 03.04.2023 року по 06.04.2023 року відносно ОСОБА_1 рахунок №  НОМЕР_2 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 05.03.2026 року (а.с. 49-51).
Позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору № 00-662953 від 03.04.2023 року, станом на 02.03.2026 року заборгованість відповідача становить 23382,50 грн., з яких: 5 500,00 грн – заборгованість за кредитом, 2556,25 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 10945 грн – прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, 4381,50 грн. – сума інфляційного збільшення, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання.
З огляду на невиконання умов Кредитного договору № 00-611219 від 03.04.2023 року, ТОВ «ФК «Нові кредити» 27.05.2025 надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу № 27/05-302 від 27.05.2025 року про необхідність сплатити борг за вищевказаним Договором у розмірі 19001,25 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Так, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦКУ України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку проте, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються гл.71 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору з використанням електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове рішення про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами Кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 року у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов Кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства 03.04.2023 року між ТОВ «ФК «Нові кредити» та ОСОБА_1 укладено електронний Кредитний договір № 00-611219.
З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст.11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
ТОВ «ФК «Нові кредити» на підтвердження розміру не виконаного ОСОБА_1 зобов`язання за кредитом від 03.04.2023 року надано розрахунок заборгованості, за яким не виконано зобов`язання з повернення кредиту в сумі 19001,25 грн, 5 500,00 грн. – заборгованість за кредитом, 13501,25 грн. – заборгованість за процентами у період з 03.04.2023 року по 05.08.2023 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково – зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду.
На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі пункту 1.1 договору кредит надається строком на 21 календарних днів. Сторони погодили розмір денної процентної ставки у розмірі 1,99%, що нараховується за кожен день кредитування (п. 2.6 Договору).
Водночас, відповідно до п. 3.7 Договору у разі порушення строку користування кредитом та наявності заборгованості по ньому кредитодавець має право на свій розсуд запропонувати позичальнику подовжити строк кредитування кредитом та погашення заборгованості шляхом укладення двосторонньої Додаткової угоди за згодою позичальника на умовах цього Договору через особистий кабінет позичальника, яка буде невід`ємною частиною.
Пунктом 5.6. Договору передбачено, що у разі, якщо позичальник прострочив виконання грошового зобов`язання (не повернув кредит і проценти за користування ним, (далі – сума боргу) у строк, визначений п. 1.1 Договору, то він на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму кредиту, проценти за користування ним з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також денну процентну ставку у розмірі 1,99% від суми боргу за весь час прострочення.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку договору після закінчення строку кредитування, який встановлений договором – 21 календарний день, тобто останній день кредитування – 24.04.2023 року.
Суд здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що нарахування з 25.04.2023 року проведено поза межами строку кредитування та становить відповідальність відповідача за прострочення грошового зобов`язання. Суд, виходячи з розрахунку, наданого позивачем, що нарахування відсотків у день становить 109,45 грн, а тому за 21 день кредитування становить 2298,45 грн.
Отже, доведеним є зобов`язання ОСОБА_1 з повернення позивачу кредиту в сумі 5500 грн, процентів за користування кредитом з 03.04.2023 року по 24.04.2023 року в сумі 2298,45 грн.
З наданого суду розрахунку боргу відповідача, наявна інформація про часткову сплату позивачем боргу у сумі 180 грн, тому на вказану суму погашення боргу слід зменшити обов`язок відповідача перед позивачем.

Відповідно до пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахування після 21 календарного дня строку кредитування становлять вид відповідальності за прострочення повернення кредиту, а тому нарахування, здійснені позивачем з 25.04.2023 року по 05.08.2023 року, не підлягають стягненню, а також нарахування інфляційних втрат у сумі 4381,50 грн. 

Тому суд висновує наявність підстав для захисту права ТОВ «ФК «Нові кредити» з виконання ОСОБА_1 зобов`язання за укладеним між ними кредитним договором від 03.04.2023 року № № 00-611219 з повернення кредиту в сумі 5500 грн, сплати процентів в сумі 2298,45 грн, всього 7798,45 грн.
Враховуючи погашення відповідачем у рахунок суми боргу у розмірі 180 грн., то з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 7618,45 грн.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 32,58% заявлених позовних вимог), в силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. 
З огляду на викладене з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Нові кредити» підлягає до стягнення судовий збір в сумі 867,41 грн. та витрати на професійну справничу допомогу в сумі 1629 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові кредити» заборгованість за Кредитним договором № 00-611219 від 03.04.2023 року в розмірі 7618,45 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові кредити» судовий збір у розмірі 867,41 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1629 грн., всього 2496,41 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Учасники справи:
Позивач:  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові кредити», код ЄДРПОУ 42152351, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрія Шептицького, 4-а, м. Київ, 02002.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В.Гольник