ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 травня 2026 року 	Справа № 160/7077/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
23 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні зарахування стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період роботи з 01.01.2004 р. по 21.10.2008 р. у Верхньодніпровській центральній районній лікарні на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими психіатричного відділення, у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та проведені перерахунку пенсії із врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дня призначення пенсії 30.08.2012 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 01.01.2004 р. по 21.10.2008 р. у Верхньодніпровській центральній районній лікарні на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими психіатричного відділення, згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та провести перерахунок та виплату пенсії із врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дня призначення пенсії – 30.08.2012 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час призначення пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 р. по 21.10.2008 р. у Верхньодніпровській центральній районній лікарні на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими психіатричного відділення. Вказує, що за період роботи у закладі з надання психіатричної допомоги має бути враховано положення ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині зарахування стажу у подвійному розмірі. Також зазначено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.02.2026 року № 17715-6320/О-01/8- 0400/26 було повідомлено, що відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсій до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота, зокрема, протитуберкульозних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Вказану відмову вважає протиправною, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.09.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2).
Згідно з даними трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 , 19.07.1999 року позивач прийнята на роботу молодшою медичною сестрою по догляду за хворими психіатричного відділення до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 27.08.2005 року звільнена у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці – скороченням посади;
- 28.09.2005 року розпочата виплата допомоги по безробіттю;
- 02.10.2006 року прийнята на посаду прибиральниці до ТОВ «АсМА-ІІ – Сервіс»;
- 01.09.2007 року звільнена з посади за власним бажанням;
- 01.11.2007 року прийнята молодшою медичною сестрою по догляду за хворими психіатричного відділення на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 18.02.2008 року переведена молодшою медичною сестрою по догляду за хворими психіатричного відділення на 0,5 ставки на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 18.02.2008 року звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору;
- 04.04.2008 року прийнята молодшою медичною сестрою по догляду за хворими психіатричного відділення на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 30.04.2008 року звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору;
- 07.05.2008 року прийнята молодшою медичною сестрою (санітаркою-буфетчицею) акушер-гінекологічного відділення на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 24.05.2008 року звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору;
- 04.06.2008 року прийнята молодшою медичною сестрою (санітаркою-буфетчицею) акушер-гінекологічного відділення на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 02.07.2008 року продовжений трудовий договір на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими психіатричного відділення на період відсутності основного працівника;
- 17.08.2008 року звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору;
- 05.09.2008 року прийнята молодшою медичною сестрою по догляду за хворими психіатричного відділення на період відсутності основного працівника до Верхньодніпровської центральної районної лікарні;
- 21.10.2008 року звільнена у зв`язку з закінченням строку трудового договору.
Судом встановлено, згідно з даними пенсійної справи ОСОБА_2 , що стаж останньої за період з 19.07.1999 року по 31.12.2003 року зараховано з урахуванням приписів ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (мед. заклад).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.02.2026 року № 17715-6320/О-01/8- 0400/26 було повідомлено позивача, що відповідно до статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсій до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота, зокрема, протитуберкульозних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 цього ж Закону передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з абзацом 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно частини першої статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
При цьому, вказана норма є чинною, у встановленому законом порядку не скасовувалась, а також не містить обмежень в часі її застосування.
Так, на підставі письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено факт, що ОСОБА_1 , дійсно працювала повний робочий день в період з 19.07.1999 року по 27.08.2005 року, з 01.11.2007 року по 18.02.2008 року, з 04.04.2008 року по 30.04.2008 року, з 02.07.2008 року по 17.08.2008 року, з 05.09.2008 року по 21.10.2008 року на посаді молодшої медсестри по догляду за хворими психіатричного відділення Верхньодніпровської центральної районної лікарні.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Станом на час роботи позивача на посаді молодшої медсестри психіатричного відділення діяв Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", до якого віднесена посада позивача, яку вона займала у спірний період.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»).
Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).
Згідно статті 150-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (стаття 152 Конституції України).
Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 вказано, що оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”).
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не Закону № 1058-ІV.
Враховуючи, що позивач у період з 01.01.2004 року по 27.08.2005 року, з 01.11.2007 року по 18.02.2008 року, з 04.04.2008 року по 30.04.2008 року, з 02.07.2008 року по 17.08.2008 року, з 05.09.2008 року по 21.10.2008 року працювала на посаді молодшої медсестри по догляду за хворими психіатричного відділення Верхньодніпровської центральної районної лікарні, зазначений період роботи підлягає зарахуванню до стажу позивача у подвійному розмірі, відповідно до приписів статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1 064,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 23.03.2026 року № 8417-5666-6858-0828.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 532,48 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи період роботи з 01.01.2004 року по 27.08.2005 року, з 01.11.2007 року по 18.02.2008 року, з 04.04.2008 року по 30.04.2008 року, з 02.07.2008 року по 17.08.2008 року, з 05.09.2008 року по 21.10.2008 року на посаді молодшої медсестри по догляду за хворими психіатричного відділення Верхньодніпровської центральної районної лікарні у подвійному розмірі, згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період роботи з 01.01.2004 року по 27.08.2005 року, з 01.11.2007 року по 18.02.2008 року, з 04.04.2008 року по 30.04.2008 року, з 02.07.2008 року по 17.08.2008 року, з 05.09.2008 року по 21.10.2008 року на посаді молодшої медсестри по догляду за хворими психіатричного відділення Верхньодніпровської центральної районної лікарні у подвійному розмірі, згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 01.01.2004 року по 27.08.2005 року, з 01.11.2007 року по 18.02.2008 року, з 04.04.2008 року по 30.04.2008 року, з 02.07.2008 року по 17.08.2008 року, з 05.09.2008 року по 21.10.2008 року, зарахованого у подвійному розмірі, з моменту призначення пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ЄДРПОУ 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати з оплати судового збору в сумі 532,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 26 травня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков