Дата документу 01.05.2026	Справа № 554/3213/25	
 	Провадження № 2/554/2833/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України

01 травня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого судді – Гольник Л.В.,
за участю секретаря – Фесенко К.О.,
представника позивача – Бибика В.А., 
позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бибика В.А., звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради (далі – ПМР), Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі – ДІАМ) про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, в якій прохав визнати за ОСОБА_1 право власності по АДРЕСА_1 :
- на самочинно збудовану майстерню літ. «Р-1» у складі: майстерня пл.66,3 кв.м., майстерня пл.65,3 кв. (всього 131,6 кв.м.)., вбиральня літ. «Т-1» пл.1,3 кв.м., 
- самочинно реконструйований склад літ. «Ж-1» у складі приміщень: склад пл.45,3 кв.м., тамбур пл.6,3 кв.м., кабінет пл.14,5 кв.м. (всього 66,1 кв.м).
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2005 року є власником 1/100 частини промислових споруд по АДРЕСА_1 . 
У 2018 року з метою поліпшення виробничої діяльності позивач здійснив її реконструкцію. Згідно технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.02.2020 року при проведенні технічної інвентаризації наявна примітка щодо ненадання документів, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме: прибудова літ. «Ж»: приміщення – тамбур №3 пл.6,3 кв.м, кабінет №4 пл. 14,5 кв.м, до складу літ. «Ж-1». А також майстерня літ. «Р-1», вбиральня літ. «Т-1». 
Згідно Звіту № 801-59 про проведення технічного обстеження за результатами проведення технічного обстеження об`єкту реконструкції встановлено можливість надійної і безпечної експлуатації об`єкта самочинної реконструкції та будівництва по АДРЕСА_1 , виконаного ОСОБА_1 .
Відповідно до Договору оренди землі від 15.09.2023 року, укладеного між ПМР та ОСОБА_1 в користування позивача надано земельну ділянку пл. 0,3756 га – для експлуатації та обслуговування промислових будівель з кадастровим номером 5310137000:19:003:1012. Також з згідно вказаного Договору оренди землі в користування ОСОБА_1 передано земельну ділянку пл. 0,2613 га «для експлуатації та обслуговування території проїзду спільного користування» з кадастровим номером 5310137000:19:003:0174.
Договір зареєстрований у виконавчому комітеті ПМР, про що у книзі реєстрації записів договорів оренди землі вчинено запис № 19-п від 10.10.2023 року.
ОСОБА_1 звертався до уповноваженого органу з приводу вирішення питання узаконення самочинного будівництва, проте відповідно до протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтаві (№ Пр/01.3/04 від 06.07.2020) при розгляді питання самочинно виконаного будівництва майстерні літ. «Р-1» пл. приміщень 131,6 кв.м, вбиральні літ. «Т-1» площею приміщень 1,3 кв.м та самочинно виконаної реконструкції складу літ. «Ж-1» за рахунок добудови пл. 20,8 кв.м на земельній ділянці по АДРЕСА_1 рекомендовано вирішувати порушене питання у судовому порядку. 
Згідно листа №5959/03/18-24 від 19.11.2024 року ДІАМ повідомила, що згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорту, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом ДАБК. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянку встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно.
Отже, вказані обставини стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав. 
Рух справи.
13.03.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу у загальному позовному провадженні.
18.06.2025 року ухвалою суду під час підготовчого судового засідання заяву представника позивача адвоката Бибика В.А. задоволено. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва в частині щодо відповідача ДІАМ залишено без розгляду. 18.06.2025 року ухвалою суду залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ДІАМ.
09.09.2025 року ухвалою суду залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління з питань містобудування та архітектури ПМР. 
30.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі.
19.12.2025 року ухвалою суду провадження у цивільній справі закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки є ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав судове рішення.
03.03.2026 року Полтавський апеляційний суд ухвалу Шевченківського районного суду м.Полтави від 19.12.2025 року скасував та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
13.03.2026 року справу прийнято до провадження судді Шевченківського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. та призначено справу до розгляду.

Позиції сторін.
Представник відповідача ПМР направив клопотання, в якому прохав при розгляді даної справи ПМР покладається на розсуд суду. Вказував, що на підставі рішення ПМР від 15.09.2023 року між ПМР та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, згідно якого ділянки за кадастровими номерами 5310137000:19:003:1012 (0,3756 га, для експлуатації та обслуговування промислових будівель) і 531013700:19:003:0174 (0,2613 га, для експлуатації та обслуговування території проїзду спільного користування, частка 549/2613) передаються в оренду орендарю – ОСОБА_1 . Розгляд питань самочинного будівництва в м. Полтава належить до компетенції тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва. Питання самочинно виконаного будівництва майстерні літ Р-1, площею приміщень 131,6 кв.м, вбиральні літ. «Т-1», площею приміщень 1,3 кв. м та самочинно виконаної реконструкції складу літ. «Ж-1» (45,3 кв. м. за рахунок добудови площею 20,8 кв. м) на земельній ділянці по АДРЕСА_1 було розглянуто тимчасовою комісією з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава. Згідно до витягу з протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава від 06.07.2020 №ПР№01.3/04, що долучений до матеріалів справи, рекомендовано вирішити порушене питання у судовому порядку (а.с. 54-56). 

Відповідач ДІАМ направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання права власності до ДІАМ, проте до компетенції ДІАМ не входить визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, а отже правовідносини між позивачем та ДІАМ у даній справі жодним чином не стосуються предмету спору у справі, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. В такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. 
Позов пред`явлено до неналежного відповідача та невірно обрано спосіб захисту, оскільки ДІАМ реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду та до повноважень ДІАМ не відноситься визнання права власності.
Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору.
Вказують, що дії ДІАМ щодо надання відповіді на звернення, не можна розцінювати як відмову у прийнятті в експлуатацію в розумінні висновків Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6 - 1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.06.2018 у справі № 640/13030/16-ц та від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17.
Таким чином позивач не вичерпав усі можливі заходи узаконення самовільно збудованого об`єкту у позасудовому порядку (а.с.57-73) .

У судовому засіданні представник позивача – адвокат Бибик В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити. 
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 
Представник відповідача ПМР у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду.
Представник третьої особи Управління з питань містобудування та архітектури ПМР у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав.
Представник третьої особи ДІАМ у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у їх відсутність.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Встановлені судом фактичні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2005р. є власником 1/100 частини промислових споруд по АДРЕСА_1 . Згідно цього договору в користування переходить АЗС – Ж, загальною площею 45,2 кв.м, що становить 1/100 ідеальну долю (а.с. 8, 9).
Згідно з технічним паспортом на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.02.2020 року, при проведенні технічної інвентаризації наявна примітка щодо ненадання документів, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме: на прибудову літ. «ж»: приміщення – тамбур №3 пл. 6,3 кв.м, кабінет №4 пл. 14,5 кв.м до складу літ. «Ж-1»; на збудовані будівлі: майстерня літ. «Р-1», вбиральня літ. «Т-1» (а.с. 10-15).
Згідно Звіту № 801-59 про проведення технічного обстеження за результатами проведення технічного обстеження об`єкту реконструкції встановлено можливість надійної і безпечної експлуатації об`єкта: Реконструкція складу літ. «Ж-1» за рахунок прибудови літ. «ж» загальною площею 66,1 кв.м та нове будівництво майстерні літ. «Р-1» загальною площею 131,6 кв.м, вбиральні літ. «Т-1», загальною площею 1,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , тобто самочинної реконструкції та будівництва по АДРЕСА_1 , виконаного на замовлення ОСОБА_1 (а.с.25-38).
Відповідно до Висновку експерта № 20 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення ОСОБА_1 , складеного експертом Д.Ф.Федоровим 24.07.2025 року, конструктивне, об`ємно-планувальні рішення, санітарно-гігієнічні умови, інженерне обладнання та пожежна безпека будівлі майстерні літ Р-1 площею приміщень 131,6 кв.м, вбиральні літ. Т-1 площею приміщень 1,3 кв.м та добудови літ. ж площею приміщень 20,8 кв.м до складу літ.Ж-1, що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5310137000:19:003:1012 з цільовим призначенням 11.02 – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, за адресою: АДРЕСА_1 – відповідають будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до виробничо-складських будівель і споруд з адміністративними приміщеннями (а.с.94-102). 
Пунктом 15 рішення ПМР «Про надання, передачу в користування земельних ділянок та припинення права користування земельними ділянками» від 15.09.2023 року надано, враховуючи погоджений проєкт розподілу територій і визначення меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,3756 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5310137000:19:003:1012 (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код КВЦПЗ – 11.02) для експлуатації та обслуговування промислових будівель (код для визначення функціонального використання земельної ділянки 11.02). Передано громадянину ОСОБА_1 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,2613 га, розташовану за адресою м. Полтава, кадастровий номер 5310137000:19:003:0174 (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код КВЦПЗ – 11.02). Визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території, а саме: громадянину ОСОБА_1 , частка земельної ділянки 549/2613 (пл. 0,0549 га), для експлуатації та обслуговування території проїзду спільного користування (код для визначення функціонального використання земельної ділянки 11.02) (а.с.16).
Відповідно до Договору оренди землі від 15.09.2023 року, укладеного між ПМР та ОСОБА_1 в користування позивача надано земельну ділянку пл.0,3756 га – для експлуатації та обслуговування промислових будівель з кадастровим номером 5310137000:19:003:1012. Також з згідно вказаного Договору оренди землі в користування ОСОБА_1 передано земельну ділянку пл. 0,2613 га «для експлуатації та обслуговування території проїзду спільного користування» з кадастровим номером 5310137000:19:003:0174 (а.с.17-22).
Договір зареєстрований у виконавчому комітеті Полтавської міської ради, про що у книзі реєстрації записів договорів оренди землі вчинено запис № 19-п від 10.10.2023 року.
Згідно з листа Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету ПМР № 01-02-01-15/137 від 07.07.2020 року та витягу з протоколу тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтаві №ПР№ 01.3/04 від 06.07.2020 року «Засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтаві» Золотарю В.М. рекомендовано розгляд питання самочинно виконаного будівництва майстерні літ «Р-1» площею приміщень 131,6 кв.м, вбиральні літ. «Т-1» площею приміщень 1,3 кв.м та самочинно виконаної реконструкції складу літ. «Ж-1» за рахунок добудови площею 20,8 кв.м на земельній ділянці по АДРЕСА_1 вирішувати у судовому порядку. У судовому засіданні покластися на розсуд суду (а.с.23, 24).
Згідно листа ДІАМ №5959/03/18-24 від 19.11.2024 року позивачу повідомлено, що згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів будівництво яких здійснювалось на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. При цьому листи ДІАМ не є нормативно-правовими актами, не встановлюють правових норм та мають інформаційний характер (а.с. 39-40).
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання права власності на об?єкти самочинного будівництва відмовлено в повному обсязі. У постанові Полтавського апеляційного суду зазначено, що «доводи апеляційної скарги позивача про те, що він звертався 11.03.2020 до Управління з питань містобудування та архітектури виконкому Полтавської міської ради та за результатом проведеного 06.07.2020 тимчасовою комісією з розгляду питань самочинного будівництва засідання йому було рекомендовано звернутись до суду, - не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про недотримання позивачем досудового порядку звернення до компетентного органу стосовно узаконення самочинного будівництва.
Апеляційний суд зазначає, що на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом (24.11.2023) органом, уповноваженим державою на здійснення контролю за додержанням вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури була Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ).
Невірне зазначення судом першої інстанції уповноваженого органу у спірних правовідносинах не є підставою для скасування законного по суті рішення суду».
Норми права, що регулюють спірні правовідносини і мотиви суду.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 

Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У частині 4 статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина 3 статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини 4 статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил.
У силу спеціального застереження, наведеного в частині 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Частинами 3, 5, 7 статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.
Верховний суд у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.
Крім того, Верховний Суд наголошує, що на підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України).

Як встановлено, ОСОБА_1 , як власником 1/100 частина промислових споруд по АДРЕСА_1 , без дозвільних документів здійснив реконструкцію промислової споруди по АДРЕСА_1 , а саме: прибудова літ. «Ж»: приміщення – тамбур № 3, площею 6,3 кв.м, кабінет №4, площею 14,5 кв.м, до складу літ. «Ж-1»; та нове будівництво: майстерня літ. «Р-1», площею 131,6 кв.м., вбиральня літ. «Т-1», площею 1,3 кв.м.
При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI (далі – Закон №3038-VI), а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:
подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;
видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом (частина сьома статті 34 Закону №3038-VI).
Частиною 8 статті 39 Закону № 3038-VI передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.
Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (далі – Порядок № 461).
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Пунктом 3 Порядок № 461 визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.
Відповідно до пункту 3-1 Порядок № 461 (у редакції на час подання позовної заяви) документи для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів подаються за вибором замовника до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю:
1) в електронній формі через електронний кабінет або іншу державну інформаційну систему, інтегровану з електронним кабінетом, користувачами якої є замовник та відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю. 
2) у паперовій формі або поштовим відправленням з описом вкладення через центри надання адміністративних послуг.
Відповідно до пункту 4 Порядок № 461 надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону № 3038-VI.
Так, позивач 05.11.2024 звернувся з листом до ДІАМ за роз`ясненнями щодо оформлення права власності на самочинно збудований об`єкт. ДІАМ листом від 19.11.2024 надала відповідь на звернення позивача.
Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Варто зазначити, що дії ДІАМ щодо надання відповіді на звернення, не можна розцінювати як відмову у прийнятті в експлуатацію в розумінні висновків Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 у справі № 6 - 1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.06.2018 у справі № 640/13030/16-ц та від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17.
Отже, направлення ОСОБА_1 звернення за роз`ясненням положень законодавства до ДІАМ суд не розцінює як відмову у прийнятті в експлуатацію, тобто не вважає належним зверненням позивача до компетентного державного органу з метою прийняття об`єкта в експлуатацію. 
Таким чином, установивши, що спірне нерухоме майно у передбаченому законом порядку до експлуатації не приймалось, даних щодо звернення позивача до компетентного органу стосовно узаконення самочинно збудованого нерухомого майна, а також про відмову цього органу у вирішенні спірного питання, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку.
Керуючись ст.ст.4, 12-13, 200, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Державна інспекція архітектури та містобудування України, Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 01 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Полтавська міська рада, код ЄДРПОУ 24388285, адреса місцезнаходження: м.Полтава, вул. Соборності, 36.
Третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, код ЄДРПОУ 44245840, адреса місцезнаходження: 01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26.
Третя особа: Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, код ЄДРПОУ 02498808, адреса місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36.

Суддя Л.В.Гольник