номер провадження справи 5/23/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 Справа № 908/197/26
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАХИСТ-ТЕХНО К” (пр. 40-річчя Перемоги, буд. 57-А, кв. 119, м. Запоріжжя, 69118; код ЄДРПОУ 41413762)
До відповідача: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504; код ЄДРПОУ 19355964)
про стягнення 7 278 527,35 грн., 

За участю представників сторін:
Від позивача: Степанов Д.В. (в залі суду) - Витяг з ЄДРПОУ 41413762, директор;
Від відповідача: Малахов М.Л. (в режимі відеоконференції) - Виписка з ЄДРПОУ 24584661;

СУТЬ СПОРУ:

28.01.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАХИСТ-ТЕХНО К” до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про стягнення 7 278 527,35 грн.
28.01.2026 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі № 908/197/26 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.03.2026 об 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка учасників справи визнана обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.
18.02.2026 від Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою від 24.02.2026 заяву Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про забезпечення проведення судового засідання призначеного на 02.03.2026 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції задоволено.
У судовому засіданні 02.03.2026 суд відклав підготовче засідання до 23.03.2026 об 11 год. 30 хв., яке вирішено проводити в режимі відеоконференції.
06.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАХИСТ-ТЕХНО К” до суду надійшла відповідь на відзив.
12.03.2026 від АТ “НАЕК “Енергоатом” в особі філії ВП “ЗАЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 23.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 06.04.2026 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін.
У судових засіданнях 06.04.2026 та 20.04.2026 судом оголошено перерву з розгляду справи по суті до 30.04.2026 о 12 год. 30 хв.
Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 30.04.2026 здійснювалось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог пояснивши, що 16.11.2021 між Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Замовник, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» (Підрядник, Позивач) укладений договір № 23118/20-121-01-21-10878 на виконання робіт (Договір), за умовами п. 1.1. якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати на свій ризик власними силами в межах ціни робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (далі – ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕМ по темі: ДСТУ Б.Д. 1.1.-1:2013 Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, промислова, 133. Енергоблок 4. Реакторне відділення. Турбінне відділення. Обладнання незахищених приміщень енергоблоку 4, засобами системи автоматичної пожежної сигналізації та протиаварійною автоматикою, відповідно до вимог ВБН В.1.1-034-03.307-2003, ДСТУ-Н СЕN/TS 54- 14:2009. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. (Код ДК021-2015: 45000000-7 – Будівельні роботи та поточний ремонт)», і передати виконані роботи Замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає проектно-кошторисній документації, будівельним нормам та Технічним вимогам (невід`ємний додаток №2 до Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна робіт за Договором визначена на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний додаток №1 до Договору), є твердою і складає 5 850 019,20 грн., в т.ч. ПДВ – 975 003,20 грн. На виконання взятих за Договором зобов`язань, ТОВ «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» надано ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» послуги з будівельних робіт та поточного ремонту на загальну суму 4 266 652,80 грн., що підтверджується підписаними 16.12.2021 обома сторонами Актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. В порушення умов договору, відповідач оплату виконаних будівельних робіт на суму 4 266 652,80 грн. у строк до 14.02.2022 не здійснив. Наявність заборгованості на суму 4 266 652,80 грн. підтверджується підписаним між сторонами Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2023, відповідно до якого останнім визнається заборгованість у розмірі 4 266 652,80 грн. за Договором. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, на підставі ч. 2. ст.625 ЦК України, Боржнику нараховано 3% річних за період з 15.02.2022 по 23.01.2026 в розмірі 504 283,20 грн. та інфляційні втрати за період з лютого 2022 по грудень 2025 на суму 2 507 591,35 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиву на позовну заяву вказавши, що з 04 березня 2022 року місто Енергодар Запорізької області та ВП ЗАЕС були захоплені збройними силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. Первинна документація, у тому числі договір №23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021, докази його виконання, листування та інше знаходяться у Відповідача на тимчасово окупованій території за адресою: місто Енергодар, Запорізька область, вулиця Промислова, 133. Додаток №2 «Технічні вимоги на виконання будівельномонтажних та пусконалагоджувальних робіт» до Договору, яким визначені суттєві вимоги та умови виконання робіт, Позивачем до позовної заяви не доданий. Крім цього, у визначений Договором термін (листопад 2021- 15.12.2022) Підрядником не були виконані роботи в один етап в повному обсязі (5 850 019,20 грн.) передбаченому Договором. 31.05.2022 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою п. 13.1 Договору виклали у наступній редакції: « 13.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.07.2022. Після закінчення строку дії Договору, 22.08.2022 сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору, якою: 1) п. 2.1 Договору викладено у наступній редакції: «Ціна робіт за договором визначена на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний додаток № 1 до договору), є твердою і складає 4 266 652,80 грн., в т.ч. ПДВ - 711 108,80 грн. Таким чином, враховуючи умови Договору щодо обсягів, строків та етапів виконання робіт, лише з 22.08.2022 розпочався 60-денний строк для оплати виконаних робіт за Договором та скінчився, відповідно, 21.10.2022. Отже, прострочення з боку Відповідача розпочалось лише з 22.10.2022, у зв`язку з чим розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат наведений Позивачем є безпідставним. Також відповідач зазначив, що строк відшкодування Замовником фактичних витрат на відрядження працівників Підрядника у розмірі 126 000,00 грн. умовами договору не встановлений. Крім цього, на адресу філії «ВП ЗАЕС» в порядку, визначеному законодавством, претензії Позивачем не направлялись, тобто стороною Договору порушено умови п.п. 11.1 та 11.2 договору щодо досудового врегулювання спору. Також, посилаючись на строки позовної давності щодо стягнення вартості робіт за Договором (без витрат на відрядження працівників Підрядника) в розмірі 4 140 652,80 грн. та 3% річних і інфляційних витрат, нарахованих на цю суму, відповідач зазначив, що вказаний строк сплив 22.10.2025. Просить суд у задоволенні позову відмовити та застосувати до позовних вимог строки позовної давності.
Представник позивача не погодився із запереченнями відповідача з підстав зазначених у відповіді на відзив вказавши, що в підтвердження виконаних та прийнятих робіт, 16.12.2021 між сторонами підписані відповідні Довідки (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати та Акти приймання виконаних будівельних робіт, згідно з якими вартість виконаних та прийнятих робіт за Договором становить 4 266 652,80 грн. Зменшення Додатковою угодою № 2 від 22.08.2022 ціни договору до 4 266 652,80 грн. з ПДВ, не зменшує вартість виконаних робіт позивачем, а приводить ціну до вартості до фактично виконаних робіт погоджених сторонами у довідках (форма КБ-3). Також, строк оплати за зобов`язаннями за Договором настав до початку військової агресії російської федерації, у зв`язку з чим посилання на лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та дату окупації м. Енергодар, жодного відношення до прострочення виконання зобов`язання не мають. Враховуючи, що відповідачем були погоджені та підписані довідки форма КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 633 та № 644 та акти до них, то сума зобов`язання у розмірі 4 266 652,80 грн., до складу якої входять витрати на відрядження в розмірі 126 000,00 грн., погоджена відповідачем та у останнього виник обов`язок щодо її сплати то позивач до позовної заяви не долучав документи передбачені п. 2.7. Щодо досудового врегулювання спору позивач зазначив, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання за договором, ТОВ “ЗАХИСТ-ТЕХНО К” неодноразово письмово зверталось до ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», ВП «Запорізька АЕС» з листами, щодо погашення заборгованості. Стосовно застосування строків позовної давності позивач вказав, що враховуючи зупинення позовної давності через запровадження обмежень пов`язаних з COVID-19, воєнним станом, та подальшого зупинення позовної давності то в даній справі, з урахуванням того, що порушення зобов`язання розпочалося 15.02.2022, позовна давність про стягнення основного зобов`язання, інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла. 
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягав на доводах, які наведені ним у відзиві на позовну заяву.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
У судовому засіданні 30.04.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 між Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» (Підрядник) укладений Договір № 23118/20-121-01-21-10878 на виконання робіт (Договір).
Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати на свій ризик власними силами в межах ціни робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (далі – ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕМ по темі: ДСТУ Б.Д. 1.1.-1:2013 Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, промислова, 133. Енергоблок 4. Реакторне відділення. Турбінне відділення. Обладнання незахищених приміщень енергоблоку 4, засобами системи автоматичної пожежної сигналізації та протиаварійною автоматикою, відповідно до вимог ВБН В.1.1-034-03.307-2003, ДСТУ-Н СЕN/TS 54- 14:2009. Будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. (Код ДК021-2015: 45000000-7 – Будівельні роботи та поточний ремонт)», і передати виконані роботи Замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає проектно-кошторисній документації, будівельним нормам та Технічним вимогам (невід`ємний додаток №2 до договору).
Вимоги щодо якості, виду та результатів робіт за цим договором зазначені у Технічних вимогах (додаток № 2 до договору), що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору)
Відповідно до п.2.1 договору, ціна робіт за договором визначена на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний додаток № 1 до договору), є твердою і складає: 
- 4 875 016,00 грн. (чотири мільйони вісімсот сімдесят п`ять тисяч шістнадцять гривень 00 коп.), 
- окрім того ПДВ 975 003,20 грн. (дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч три гривні 20 коп.), 
- разом 5 850 019,20 грн. (п`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч дев`ятнадцять гривень 20 коп.).
Згідно з п. 2.4. договору, замовник має право зменшити обсяг закупівлі робіт, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.
Пунктом 2.5. договору сторони визначили, що оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником.
Пунктом 2.7. договору передбачено, що відшкодування фактичних витрат на відрядження працівників підрядника здійснюється в межах «Договірної ціни» (невід`ємний додаток №1 до договору), на підставі наданої Підрядником бухгалтерської довідки. В довідці, яка підписується керівником та головним бухгалтером Підрядника, наводиться перелік прізвищ, посад, термінів відрядження, сум добових, вартості проживання, проїзду по кожному працівнику. Підрядник несе відповідальність за правильність та достовірність інформації, наведеної у довідці. 
Сума добових витрат відшкодовується Замовником у розмірі, встановленому Підрядником на підставі підтверджуючого розпорядчого документу (копії наказу або розпорядження про встановлення рівня добових на підприємстві/установі), але не вище розміру, вказаного в абзаці 6 підпункту 170.9.1 ст. 170 Податкового кодексу України. 
Відповідальність за правильність та достовірність інформації, зазначеної в бухгалтерській довідці несе Підрядник.
Розділом 3 договору встановлено, що строк виконання робіт: листопад 2021 - 15.12.2021. Сторони погодили, користуючись п.3 ст. 631 ЦК України, що умови даного договору застосовуються до взаємовідносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 29.10.2021. Закінчення робіт фіксується технічним актом в обсязі ПКД та Технічних вимог (невід`ємний додаток №2 до договору) (3.1.). Рішення про зміну строків виконання робіт, з обґрунтуванням підстав, оформляється сторонами додатковою угодою до цього договору (3.2).
Відповідно до п. 4.1. договору, підрядник, в строк до 20 числа місяця в якому виконуються роботи, надає замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) в 5 примірниках (1 примірник для Підрядника, 4 екземпляри для Замовника). Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє реальність акту в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт (ф. КБ-28) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт.
Згідно з п. 4.2. договору, у разі мотивованої відмови Замовника від приймання робіт, Замовник письмово інформує Підрядника про необхідність усунення виявлених недоліків/дефектів.
Відповідно до п. 4.7. договору, строк дії гарантії подовжується на строк усунення виявлених недоліків/дефектів (п.4.3 договору).
Підрядник виконує роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, Технічних вимог (невід`ємний додаток №2 до договору), будівельних норм і правил, із застосуванням матеріально-технічних ресурсів відповідної якості (п. 7.1. договору).
Пунктом 7.2. договору передбачено, що замовник здійснює контроль і технічний нагляд за якістю, обсягами і вартістю робіт, що виконуються за договором. Підрядник забезпечує можливість контролю за ходом виконання робіт. При виявленні замовником порушень при виконанні робіт підрядник зобов`язаний прийняти відповідні заходи для їх усунення і виключення подібних порушень надалі.
Згідно з п. 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором замовник несе відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
Розділом 10 договору сторони передбачили «Форс-мажор». Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (10.1).
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, відповідно до законодавства України (10.2). 
Сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення дії форс-мажорних обставин Сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5 денний строк повідомляє другу сторону. 
Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3 місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про це відповідну угоду (10.3). 
Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язання за договором (10.4).
Відповідно до п. 11.1. договору, всі спори, які можуть виникнути з даного договору або з приводу договору, сторони вирішують шляхом переговорів.
Досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковим (п. 11.2. договору).
Якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення до відповідного господарського суду за місцем знаходження відповідача (п. 11.3 договору).
Згідно з п. 13.1. договору, договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.05.2022.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих за договором зобов`язань, ТОВ «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» надано ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» послуги з будівельних робіт та поточного ремонту в наступних обсягах: 
- Акт № 80/11 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року. Акт № 81/11 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року. Довідка (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 633 за грудень 2021 року на суму 2 440 297,20 грн. 
- Акт № 91/12 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року. Акт № 92/12 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року. Довідка (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 634 за грудень 2021 року на суму 1 826 355,60 грн.
Загальна вартість виконаних робіт за договором становить 4 266 652,80 грн. 
Довідка (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 633 за грудень 2021 року на суму 2 440 297,20 грн., Довідка (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 634 за грудень 2021 року на суму 1 826 355,60 грн. підписані Підрядником та Замовником - 16.12.2021. 
Крім цього, на виконання п. 2.7. договору ТОВ «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» здійснений розрахунок фактичних витрат на відрядження в межах договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 на суму 126 000,00 грн. та складено відповідну бухгалтерську довідку (а.с. 115).
З урахуванням вимог п 2.5 Договору, Відповідач повинен був сплатити 4 266 652,80 грн. у строк до 14.02.2022 року.
26.05.2022 між Замовником та Підрядником укладено додаткову угоду № 1 до договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 на виконання робіт, п. 1 якої сторони виклали п. 13.1. договору у наступній редакції: « 13.1. Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.07.2022».
З матеріалів справи також вбачається, що 22.08.2022 між Замовником та Підрядником укладено додаткову угоду № 2 до договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 на виконання робіт (Додаткова угода № 2).
Як зазначено у Додатковій угоді № 2, у зв`язку з коригуванням проектно-кошторисної документації, перерозподілом матеріально-технічних ресурсів між сторонами:
1. Викласти п. 2.1. договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 в наступній редакції: «Ціна робіт за договором визначена на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний додаток № 1 до договору), є твердою і складає:
- 3 555 544,00 грн. (три мільйона п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 00 коп.),
- окрім того ПДВ 711 108,80 грн. (сімсот одинадцять тисяч сто вісім гривень 80 коп.),
- разом 4 266 652,80 грн. (чотири мільйона двісті шістдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 80 коп.)».
2. Додаток № 1 до договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021: «Договірна ціна» - виключити.
3. Ввести новий додаток до договору (Додаток № 1 до додаткової угоди №2) № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 – «Договірна ціна».
7. Пункт 13.1. договору викласти у наступній редакції: « 13.1. Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.12.2022».
Разом з тим, як зазначив позивач, відповідач зобов`язання щодо оплати наданих послуг (виконаних позивачем робіт) у передбачений договором строк не виконав.
Матеріали справи також свідчать, що між Підрядником та Замовником складений Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2023, в якому від імені Замовника зазначено, що «за даними бухгалтерського обліку заборгованість ВП ЗАЕС перед ТОВ «ЗАХИСТ-ТЕХНО К» станом на 31.03.2023 складає 4 266 652,80 грн. (чотири мільйона двісті шістдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 80 коп.)» (а.с. 12).
У зв`язку з порушенням умов договору в частині здійснення оплати виконаних робіт, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 278 527,35 грн., в т.ч. основну заборгованість у розмірі 4 266 652,80 грн., 3 % річних за період з 15.02.2022 по 23.01.2026 на суму 504 283,20 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2022 по грудень 2025 у розмірі 2 507 591,35 грн. 
Суд також враховує, що відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України товариство (АТ НАЕК “ЕНЕРГОАТОМ”) є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства.
Відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1420 Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - товариство) утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відповідно до Закону України "Про акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня його державної реєстрації.
Таким чином, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
На виконання постанови Кабінету Міністрів України 11 січня 2024 року було проведено відповідні реєстраційні дії, а саме: - припинення юридичної особи - Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”; - державна реєстрація новоутвореної юридичної особи – акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Позивач правомірно визначив Відповідачем у цій справі саме Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ 19355964).
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором підряду.
Згідно з ч. 3 ст. 843 ЦК України, ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Частиною 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, у разі якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021, позивачем виконані, а відповідачем прийняті будівельні роботи на загальну суму 4 266 652,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками (форма КБ-3) про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які підписані та скріплені печатками обох сторін (а.с. 18-41).
Відповідач факт отримання від позивача послуг (виконання робіт) в рамках вказаного договору на загальну суму 4 266 652,80 грн. не заперечив. 
Доказів наявності зауважень щодо обсягу, строків виконання та якості виконаних робіт під час дії договору з боку АТ «НАЕК «Енергоатом» матеріали справи не містять.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
В порушення умов договору відповідач оплату наданих йому послуг (виконаних позивачем робіт) на загальну суму 4 266 652,80 грн. не здійснив, чим порушив умови договору. 
Також факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним правочином підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого за даними бухгалтерського обліку заборгованість ВП ЗАЕС перед ТОВ “Захист-Техно К” станом на 31.03.2023 складає 4 266 652,80 грн. (а.с. 12).
При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.
Враховуючи те, що сторони у договорі погодили строк виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт, а саме: протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником ф.КБ-3, а як вже зазначалося вище дані довідки підписані замовником 16.12.2021 то саме з цього часу почався відлік 60 денного терміну.
Посилання відповідача на укладання між сторонами додаткової угоди № 1 від 31.05.2022 та додаткової угоди № 2 від 22.08.2022 до Договору, як на підставу зміни строку оплати за виконані роботи спростовуються змістом даних умов, так як у них сторони погодили лише продовження строку дії договору та внесли зміни до ціни договору. 
Зменшення Додатковою угодою № 2 від 22.08.2022 ціни договору 23118/20-121- 01-21-10878 від 16.11.2021 до 4 266 652,80 грн. з ПДВ, не зменшує вартість виконаних робіт позивачем, а приводить ціну до вартості фактично виконаних робіт погоджених сторонами у довідках ф.КБ-3.
Продовження строку дії договору № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 до 30.07.2022, а в подальшому до 30.12.2022 не вносить зміни до п. 2.5 Договору щодо підстав та строку оплати за виконані роботи.
Отже, відповідно до п 2.5 Договору та враховуючи дату підписання 16.12.2021 замовником довідок форма КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 633 та № 644, строк виконання зобов`язання відповідачем щодо сплатити 4 266 652,80 грн. закінчився 14.02.2022 та з 15.02.2022 почалося прострочення зобов`язання.
Стосовно заперечень відповідача про відсутність зобов`язання з відшкодування витрат на відрядження у розмірі 126 000,00 грн. суд зазначає, що у п.п. 2 п. 1 та п.п. 4 п. 2 довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 633 та № 634 сторони узгодили вартість будівельних робіт та інших витрат, у тому числі кошти на відрядження 33 200,00 грн. та вартість пусконалагоджувальних робіт та інших витрат, у тому числі кошти на відрядження 92 800,00 грн., у зв`язку з чим вказані заперечення судом до уваги не приймаються (а.с. 18, 30).
На підставі викладеного, факт наявності заборгованості за договором № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 у розмірі 4 266 652,80 грн. підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, оскільки наведеними вище належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт порушення Відповідачем своїх зобов`язань за Договором 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 щодо повної та своєчасно оплати за виконані роботи на суму 4 266 652,80 грн., тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних за період з 15.02.2022 по 23.01.2026 у розмірі 504 283,20 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2022 по грудень 2025 на суму 2 507,591,35 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, наданих позивачем, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи “Законодавство” зазначає, що вони є вірними, відповідають вимогам законодавства, а отже 3% річних у розмірі 504 283,20 грн. та інфляційні втрати на суму 2 507,591,35 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Щодо посилання відповідача на відсутність вини в його діях у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які зумовлені введенням в Україні режиму воєнного стану, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Таким чином, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку — військова агресія проти України) повинен бути в причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.
Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.
Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований “Всім кого це стосується”, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Судова практика Верхового Суду вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. 
Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 по справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання.
Крім того, заборгованість виникла ще до настання обставин, на які посилається відповідач, як на форс-мажорні обставини.
До того ж, в розділі 14 Договору сторони передбачили форс-мажор та його засвідчення відповідним документом і повідомлення іншої сторони про його настання.
Згідно з частиною 2 статті 141 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.
Разом з тим, відповідно до пункту 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.
Таким чином, за загальним правилом, зацікавленій стороні у кожному конкретному випадку необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану.
Належних та допустимих доказів настання форс-мажорних обставин та наявність правових підстав для звільнення замовника від відповідальності за порушення зобов`язання відповідач суду не надав. 
Суд також зазначає, що введення на території України воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (ТОВ “Захист-Техно К”) також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому вартості виконаних робіт.
Щодо строків давності та терміну нарахування річних та інфляційних втрат.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року у справі № 903/602/24 дійшла наступних висновків. 
«83. За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. 
84. Законодавство можевизначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України. 
85. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. 
86. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин. 
87. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. 
88. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540- IX. 
89. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). 
90. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 
91. Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. 
92. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. 
93. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. 
94. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року. 
95. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. 
96. Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. 
103. За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки єспособом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
104. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23). 
117. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатитиу разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. 
118. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. 
126. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22. 
127. З огляду на наведене доводи відповідача про те, що суд за певних обставин може зменшити розмір інфляційних втрат,є необґрунтованими». 
Законом України №4434-IX від 14.05.2025 року «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був скасований. Даний Закон набрав чинності 04.09.2025 року. 
Тобто після того, як набрав чинності Закон №4434-IX, відлік строку позовної давності відновлюється, і позивач має право використати решту часу, що залишилася до завершення 3-річного строку, в нашому випадку весь трирічний строк. Отже, враховуючи зупинення позовної давності через запровадження обмежень пов`язаних з COVID-19, воєнним станом, та подальшого зупинення позовної давності то в даній справі, з урахуванням того, що порушення зобов`язання розпочалося 15.02.2022 позовна давність про стягнення основного зобов`язання, інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла.
Інші доводи Відповідача судом також відхиляються в силу викладеного. 
Підсумовуючи викладене суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі..
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача. 
Керуючись ст. ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504; код ЄДРПОУ 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАХИСТ-ТЕХНО К” (пр. 40-річчя Перемоги, буд. 57-А, кв. 119, м. Запоріжжя, 69118; код ЄДРПОУ 41413762) основну заборгованість за договором № 23118/20-121-01-21-10878 від 16.11.2021 у розмірі 4 266 652 (чотири мільйони двісті шістдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 20 коп., 3 % річних на суму 504 283 (п`ятсот чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 20 коп., інфляційні витрати у розмірі 2 507 591 (два мільйони п`ятсот сім тисяч п`ятсот дев`яносто одна) грн. 35 коп. та витрати по сплаті судового збору на суму 87 342 (вісімдесят сім тисяч триста сорок дві) грн. 32 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано 14.05.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.