П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2964/26	

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Дата і місце ухвалення: 31.03.2026р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2026 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 57494,89 грн. на бюджетний рахунок UA6589999803140906990000015692, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Зеленог./18050400.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 57494,89 коп. на бюджетний рахунок UA6589999803140906990000015692, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Зеленог./18050400.
Не погоджуючись з вказаним рішенням фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 31.03.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС у Одеській області.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що заборгованість з єдиного податку ФОП ОСОБА_1 погашена в добровільному порядку ще до звернення Головним управлінням ДПС в Одеській області з даним позовом до суду. Однак, відповідні докази відповідач не мав можливості подати до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що судом у встановленому порядку не було повідомлено його про розгляд справи. Натомість, суд не виконав визначеного статтею 9 КАС України обов`язку щодо офіційного з`ясування всіх обставин справи, не витребував доказів з власної ініціативи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову Головного управління ДПС в Одеській області.
Головне управління ДПС в Одеській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 ст.59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно п.п. «е» п.176.1 ст.176 ПКУ платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати узгодженої суми податкових зобов`язань.
ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, у справах про стягнення боргу предметом доказування підлягають обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, зокрема, встановлення факт узгодженості грошового зобов`язання, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання в добровільному порядку, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
При зверненні з даним позовом до суду Головне управління ДПС в Одеській області зазначало, що станом на 16.06.2025р. відповідно до довідки про податкову заборгованість, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 по єдиному податку з фізичних осіб складає 57494,89 грн.
Заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб виникла внаслідок самостійно задекларованих у податкових деклараціях від 02.02.2025р. №9422572362, від 13.04.2025р. №9098251273 податкових зобов`язань у сумі 104923,68 грн. та 17594,35 грн., з яких сплачено 65023,14 грн. 
Згідно розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника податків за платежем єдиний податок з фізичних осіб заборгованість складає 57494,89 грн.
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивачем винесено податкову вимогу форми «Ф» від 24.02.2025р. №0001652-1308-1532, яку отримано відповідачем 06.03.2025р. На збільшену суму боргу, у відповідності до п.59.5 ст.59 ПК України, податкова вимога відповідача додатково не надсилалася.
У добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку.
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області та задовольнив їх у повному обсязі.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки звертаючись в лютому 2026 року з даним позовом до суду Головне управління зазначало та, відповідно, надавало докази наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 57494,89 грн. станом на 16.06.2025р., про що власне контролюючий орган зазначав у позовній заяві.
Однак, при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не перевірив наявність у ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, тобто не виконав обов`язку щодо офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбаченого статтею 9 КАС України.
Факт сплати відповідачем єдиного податку з фізичних осіб, задекларованого у податкових деклараціях від 02.02.2025р. №9422572362 та від 13.04.2025р. №9098251273, підтверджується наданими ФОП ОСОБА_1 платіжними інструкціями від 16.08.2025р. №47 на суму 5000,00 грн., від 19.10.2025р. №72 на суму 25 000,00 грн., від 19.10.2025р. №73 на суму 23 000,00 грн., від 23.10.2025р. №78 на суму 4450,00 грн., від 10.11.2025р. №85 на суму 3000,00 грн. та від 30.11.2025р. на суму 28000,00 грн.
З вказаного слідує, що станом на дату звернення Головного управління ДПС в Одеській області з даним позовом до суду у ФОП ОСОБА_1 була відсутня заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, яка рахувалася за ним станом на 16.06.2025р. та щодо стягнення якої позивач звернувся з даним позовом.
Варто зазначити, що контролюючий орган не заперечив проти доводів апелянта про відсутність у нього заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, зокрема, задекларованого у податкових деклараціях від 02.02.2025р. №9422572362 та від 13.04.2025р. №9098251273. Доказів протилежного до суду апеляційної інстанції не надав. 
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. 
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 31.03.2026р. підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При поданні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 4992,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.04.2026р. №22.
А відтак, у зв`язку із задоволенням скарги, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі колегія суддів, також, враховує положення ч.8 ст.139 КАС України, якою передбачено, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 4992,00 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук