КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/2318/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9905/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Шевчук А.В., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвокат Коцюба В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 248 842,10 грн, яка складається із:
- заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 618,39 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 2 708,02 грн, 3 % річних у розмірі 677,85 грн.
- заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 137,45 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 675,12 грн, 3 % річних у розмірі 168,99 грн;
- заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 83 833,10 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 10 321,64 грн, 3 % річних у розмірі 2 583,62 грн;
- заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 673,64 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 604,10 грн, 3 % річних у розмірі 651,84 грн;
- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 68 647,59 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 6 657,89 грн, 3 % річних у розмірі 1 646,29 грн, пеня у розмірі 1 123,32 грн;
- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 18 165,17 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1 829,77 грн, 3 % річних у розмірі 446,46 грн, пеня у розмірі 311,30 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 237,90 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 43,45 грн;
- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 79,20 грн.;
стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 732,63 грн та витрати, пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн. (т.1 а.с. 1-6).
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 01.05.2018 року Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2024 № 1875-ІV та Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг постачання теплової енергії».
Відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основні типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. 
На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типових договорів, підроблені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085); щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, то відповідно до ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору на загальнодоступних місцях на інформаційний стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства на своєму веб-сайті оприлюднено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання з ТЕ/ПГВ є, у тому числі факт отримання послуг споживачем.
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ.
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме позивач щомісячно надає відповідачам послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуги ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачам платіжні документи на плату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.
Проте, відповідачі у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачували за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ в результаті чого утворилась заборгованість.
Також, посилався на те, що 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року.
Згідно з п. 3.4.2. договору цесії, навий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або у Додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості (т. 1 а.с. 1-6).
16.07.2025 року до суду від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - адвоката Неупокоєва Н.К. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказувала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є власниками (співвласниками) зазначеної квартири, відповідно не є споживачами комунальних послуг. Крім того, ОСОБА_2 був неповнолітнім на момент нарахування заборгованості, відтак заперечує проти нарахування заборгованості щодо ОСОБА_2 за період з жовтня 2016 року до 27.04.2020 року. Крім того, заявила про застосування строку позовної давності (т. 2 а.с. 27-29).
Від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Коцюби В. до суду надійшли додаткові пояснення, в яких останній звертав увагу, що заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка виникла до 01.05.2020 року, у тому числі заборгованість, кА стягується по договору цесії, стягується за трьох відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_2 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, уся інша заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка виникла у період з 01.05.2020 по 31.12.2024 року стягується з усіх чотирьох відповідачів. Крім того, оскільки інфляційна складова боргу, три відсотки річних, пеня нараховувались тільки з 01.001.2024 року, то її теж слід стягувати з чотирьох відповідачів (т. 2 а.с. 47-48).
06.10.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кійко Є.А., в яких останній визнав позов частково в загальній сумі 162 101,80 грн. та просив встановити розстрочення виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача присудженої суми коштів на один рік шляхом щомісячної сплати суми коштів не пізніше останнього календарного дня кожного місця, починаючи з наступного місяця після набрання судовим рішенням законної сили (т. 2 а.с. 57-58).
06.10.2025 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Коцюби В., в якій останній посилався на те, що після відкриття провадження по справі у позивача виникла необхідність у зменшенні розміру позовних вимог з 248 842,10 грн. до 248 799,10 грн., а саме на 43,00 грн. (т. 2 а.с. 118-119).
Від ОСОБА_1 02.12.2025 року надійшли додаткові пояснення у справі щодо часткового визнання , до яких долучені квитанції про часткову оплату заборгованості на суму 81 980,50 грн. (т. 2 а.с. 129-133).
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року позов КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» у солідарному порядку заборгованість за надані послуги з житлово-комунальних послуг у розмірі 88 554, 80 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 732, 63 грн (т. 2 а.с. 152-154).
Не погодившись з рішенням районного суду, 30 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кійко Є.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача судовий збір в розмірі 2 429,94 грн. (т. 2 а.с. 155-165).
В обґрунтування скарги зазначав, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.
Позивачем було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 248 885,10 грн., які складались з багатьох компонентів. Відповідачем на початок розгляду справи було частково визнано позовні вимоги в сумі 162 101,80 грн. В процесі розгляду справи відповідачами частково було погашено заборгованість, копії платіжних доручень надано суду, і цю часткову сплату заборгованості визнано позивачем. Відповідач частково сплатив позивачу заборгованість на загальну суму 81 980,50 грн.
Суд першої інстанції в основу рішення поклав дані довідки про залишок боргу, наданої Позивачем. Вказаний документ не має дати, вихідного номеру, не містить інформації ким і коли він складений, та відсутній підпис посадової особи КП «Київтеплоенерго». В силу вищезазначеного, вказаний документ з назвою «довідка про залишок боргу» не може вважатись доказом в цивільному процесі в розумінні вимог глави 5 ЦПК України.
05.02.2026 року відповідач частково оплатив позивачу борг в загальній сумі 10 168,74 грн., але платіжні документи суду не надавались.
Навіть якщо взяти дані з так званої довідки, в ній зазначено сплачені суми: сторінка 1: сплачено всього 5 791,90, сторінка 2: сплачено всього 158 228,03. Загальна сума сплати: 164 019,93 грн. 
Якщо від суми заявлених позовних вимог 248 885,10 грн. відняти 164 019,93 грн., то різниця буде складати: 248 885,10 - 164 019,93 = 84 865,17 грн. Тобто, суд задовольнив позовні вимоги позивача (88 554,80 грн) в більшому розмірі, ніж заявлено.
Всупереч вимогам ст. 263 ЦК, суд не надав оцінку аргументам і запереченням відповідача ОСОБА_1 , не вказав які аргументи відповідача він враховує, а які відхиляє. Судом не наведено жодного аргументу щодо відхилення заперечень відповідача.
Вказував, що позивач до грудня 2020 року мав враховувати показники теплового лічильника, але всупереч вимогам законодавства самовільно в вересні 2019 року зняв тепловий лічильник з обліку.
Всупереч вимогам Закону, позивачем в певні періоди не було враховано показники засобів обліку (лічильників), не було проведено перерахунок за спожиту теплову енергію згідно показань лічильника за результатами опалювального сезону 2023-2024 року.
Крім того, позивачем не надано в повному обсязі текст Договору цесії, відповідно частина договору не є належним, допустимим доказом відступлення права вимоги.
Також, відсутні будь-які первинні документи (квитанції, показники лічильниківтощо), розрахунки, нарахування, докази надання послуг в певному обсязі саме первісним кредитором ПАТ «Київенерго».
Відповідач не визнає в повному обсязі грошові вимоги, придбані за договором цесії (опалення та гаряча вода до травня 2018 р.), та похідні від основного боргу - інфляційні втрати та 3% річних (т. 2 а.с. 155-165). Вимоги з абонентського обслуговування з постачання теплової енергії та гарячої води 1 237,90 грн. та 43,45 грн. також не визнаються. Але відповідачем повністю визнається борг за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення (будинкового тепловоголічильника) в сумі 79,20 грн.
Позивачем не надано до суду належних, вірогідних та допустимих доказів щодо власників квартири. Споживачем комунальної послуги (гарячого водопостачання, теплопостачання тощо) є власники (співвласники) квартири, а відповідачі 1 та 4 (Артур і Філіпп) не є співвласниками, і не є споживачами відповідних комунальних послуг.
Відповідачем 01.12.2025 було частково оплачено заборгованість перед позивачем на загальну суму 81 980,50 грн., про що зазначено в рішенні суду.
При цьому, відповідачем також 05.02.2025 було здійснено оплату заборгованості позивачу трьома платіжними інструкціями на загальну суму 101 168,74 грн.: 88 837,21 грн., 12 272,93 грн. та 58,60 грн. Копії цих платіжних інструкцій відповідач не мав змоги надати суду, оскільки перебував за кордоном України.
Таким чином, загальна сума оплат, що надійшли позивачу від відповідача складає 81 980,50 + 101 168,74 = 183 149,24 грн.
Здійснені 05.02.2026 суми оплат ніяким чином не відображаються в наданому позивачем документі з назвою «Довідка про залишок боргу». Навіть якщо врахувати суми «Сплачено всього» з цієї «Довідки про залишок боргу» 5 791,90 + 158 228,03 = 164 019,93 грн., то ця сума не відповідає фактичній сумі сплаченої Відповідачем заборгованості 183 149,24 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву частково визнано суму боргу в сумі 162 101,80 грн., та до судового засідання 24.02.2026 проведено оплати на загальну суму 183 149,24 грн., більшу ніж суму визнаних позовних вимог, це є підставою для відмови в стягненні заявленої Позивачем суми заборгованості.
Також, відповідачем у відзиві на позов було заявлено про розстрочення виконання рішення суду щодо стягнення з Відповідача присудженої суми коштів на 1 (один) рік шляхом щомісячної сплати 1/12 суми коштів щомісячно не пізніше останнього календарного дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання судовим рішенням законної сили. Однак, суд не надав оцінки цим вимогам Відповідача, не розглянув ці вимоги, не вказав мотиви відхилення цієї вимоги, що суперечить ст. 263 ЦК та відповідно є підставою для скасування рішення (т. 2 а.с. 155-165).
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази.
Так, апелянт ОСОБА_1 , його представник - адвокат Кійко Є.А., відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи апеляційним судом 14 травня 2026 року були сповіщені 20 квітня 2026 року повідомленнями до Електронних кабінетів в ЄСІТС, кожного адресата окремо, із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази. Повідомлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , кожного окремо, повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адрес місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Позивач КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго», його представник Коцюба В.О. про розгляд справи апеляційним судом 14 травня 2026 року були сповіщені 20 квітня 2026 року повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС, кожного окремо, із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень (т. 2 а.с. 205-210, 214-217). 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, зокрема, правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Відповідно до частини першої ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги пункту 2 частини восьмої ст. 128, частини п`ятої ст. 130, ст. 131, частини другої ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, не заперечується сторонами, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01 листопада 2021 року у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV КП (далі - Закон № 1875-ІV) «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (т. 1 а.с. 27).
Відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії.
Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за адресою:АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 25-26).
В свою чергу, надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).
Згідно з даними з Реєстру територіальної громади міста Києва за адресою: АДРЕСА_1 ,зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1 а.с. 9).
З наданих позивачем копій корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, вбачається, що для будинку за адресою: АДРЕСА_2 , надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (т. 1 а.с. 53-59).
Згідно з розрахунками заборгованості за адресою:АДРЕСА_1 , наявна заборгованість: за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 618,39 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 2 708,02 грн, 3 % річних у розмірі 677,85 грн (т. 1 а.с. 22, 14);
- заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 137,45 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 675,12 грн, 3 % річних у розмірі 168,99 грн (т. 1 а.с. 22, 15);
- заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 83 833,10 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 10 321,64 грн, 3 % річних у розмірі 2 583,62 грн (т. 1 а.с. 16-17, 10);
- заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 673,64 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 604,10 грн, 3 % річних у розмірі 651,84 грн (т. 1 а.с. 16-17, 11);
- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 68 647,59 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 6 657,89 грн, 3 % річних у розмірі 1 646,29 грн, пеня у розмірі 1 123,32 грн (т. 1 а.с. 18, 12);
- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 18 165,17 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1 829,77 грн, 3 % річних у розмірі 446,46 грн, пеня у розмірі 311,30 грн (т. 1 а.с. 18, 13);
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 237,90 грн (т. 1 а.с. 19);
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 43,45 грн (т. 1 а.с. 19);
- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 79,20 грн. (т. 1 а.с. 20-21).
Згідно з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води вбачається, що станом на 01.05.2020 року заборгованість за централізоване опалення становить 29 932,30 грн. За період з 01.05.20202 по 01.04.2021 за ЦО було нараховано 44 970,33 грн. За період з 01.05.2020 по 31.12.2024 за ЦО надійшло сплат на загальну суму 30 560,72 грн. Крім того, 03.2021 було проведено коригування нарахувань по ЦО (добор) на суму 39 391,19 грн. (до 01.05.2020-25 861,33 грн. з 01.05.2020-13 639,86 грн.). Отже, за ЦО сума боргу до 01.05.2020 становить 25 232,91 грн. (29 932,30+25 861,33-30 560,72 грн.=25 232,91); сума боргу за період 01.05.20202 по 31.12.2024 становить 58 600,19 грн. (44 970,33+13 629,86=58 600,19). Щодо ПГВ, станом на 01.05.2020 за постачання гарячої води заборгованість становила 22 914,98 грн. За період 01.05.2020-01.10.2021 за ПГВ було нараховано 10 950,77 грн. За період 01.05.2020-31.12.2024 за ПГВ надійшло сплат на загальну суму 20 192,11 грн. Отже, за ПГВ сума боргу до 01.05.2020 становить 2 722,87 грн. (22 914,98 - 20 192,11=81); сума боргу за період 01.05.2020-31.12.2024 становить 10 950,77 грн. (т. 2 а.с. 49).
Згідно з договором купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 , від 02.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., власниками квартири є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 31-32).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № А1СВ-0А84-9ТТ4-424К вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 50 000 грн., призначення платежу: центральне опалення за 2023-2024-2025 рік за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 130).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № 50К4-Т329-50В6-1В2Х вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 30 000 грн., призначення платежу: за постачання гарячої води за адресою: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 131).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № Е0Н1-2С38-62В2-41РК вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 261,95 грн., призначення платежу: абон. обслугов. за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 132).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № 06Н7-ХРМС-49АК-0МТ2 вбачається, ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 1 718,55 грн., призначення платежу: абон.обслугов. (ТЕ) за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 133).
Згідно з довідкою про залишок боргу станом на 19.02.2026 року за період з 01.10.2016-21.12.2024 року загальна заборгованість становить 29 193,92 грн., з яких 24 618,39 грн. - ЦО, 345,55 грн. - ГВП, 3 383,14 грн. - інфляц., 846,84 грн. - 3 % річних (т. 2 а.с. 148).
Згідно з довідкою про залишок боргу станови на 19.02.2026 року за період з 01.05.2018-31.12.2024 року залишок заборгованості 59 360,88 грн., з яких 27 452,02 грн. - ППТЕ, пеня 21 413,41 грн., інфляц. 5 328,20 грн., 3 % річних 1 434,62 грн., судовий збір 3 732,63 грн. (т. 2 а.с.148, зворот).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, що набрав чинності 10 грудня 2017 року, Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила, Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 85 від 02.02.2022), Правилами надання послуги постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182.
Пунктом 5 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Таке за змістом положення містила частина перша ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, чинної до 10 грудня 2017 року. 
Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовомупорядку.
Відповідно до п. 8 Правил (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями частини другої ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Пунктом 30 Правил (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та п. 45 Правил (чинної редакції) передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).
Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому, наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги та обґрунтованість їх розміру.
Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Так, судом встановлено, що позивач виконував свої зобов`язання, зокрема, щодо надання житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що відповідачі зареєстровані за адресою:  АДРЕСА_1 що підтверджується даними витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, суд дійшов висновку, що останні отримують житлово-комунальні послуги за вказаною адресою та є їх споживачами.
Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт не заперечував факту реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою, а також факту отримання вказаних житлово-комунальних послуг.
Однак, посилався на те, що позивачем не надано до суду належних, вірогідних та допустимих доказів щодо власників квартири. Споживачем комунальної послуги (гарячого водопостачання, теплопостачання тощо) є власники (співвласники) квартири, а відповідачі 1 та 4 (Артур і Філіпп) не є співвласниками, і не є споживачами відповідних комунальних послуг.
Проте, колегія суддів відхиляє вказані твердження, оскільки особи, які зареєстровані за спірною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак останні зобов`язані сплачувати за надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що сума заборгованості визначає період після 27.04.2020 року, тобто, коли відповідач ОСОБА_4 був повнолітньою особою, зареєстрованим за місцем проживання за вищевказаною адресою.
При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Згідно п. 48 Правил надання послуги постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, виконавець зобов`язаний здійснювати перерахування розміру нарахованої плати за послугу та/або не нарахування її для споживача протягом періоду тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб за умови отримання заяви та документального підтвердження відповідно до умов договору.
Отже, споживач має право не сплачувати вартість комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Однак, відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не надано доказів звернення до КП «Київтеплоенерго» із заявами про не проживання у квартирі, а тому підстав для звільнення відповідачів від оплати комунальних послуг немає.
Так, з матеріалів справи встановлено, що загальна заборгованість відповідачів, яку просив стягнути позивач складала 248 842,10 грн, яка складалась із: заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 618,39 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 2 708,02 грн, 3 % річних у розмірі 677,85 грн. заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 137,45 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 675,12 грн, 3 % річних у розмірі 168,99 грн; заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 83 833,10 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 10 321,64 грн, 3 % річних у розмірі 2 583,62 грн; заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 673,64 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 604,10 грн, 3 % річних у розмірі 651,84 грн; заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 68 647,59 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 6 657,89 грн, 3 % річних у розмірі 1 646,29 грн, пеня у розмірі 1 123,32 грн; заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 18 165,17 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1 829,77 грн, 3 % річних у розмірі 446,46 грн, пеня у розмірі 311,30 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 237,90 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 43,45 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 79,20 грн. (т. 1 а.с. 1-6 т. 2 а.с. 118-119). 
Відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що набув повноліття лише 27.04.2020 року, відтак, підстав стягнути заборгованість з останнього а період з жовтня 2016 року до 27.04.2020 року немає. Крім того, вказував, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з жовтня 2016 року по 01.05.2018 року.
Однак, від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Коцюби В. до суду надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка виникла до 01.05.2020 року, у тому числі заборгованість, яка стягується по договору цесії, заявлена до трьох відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки відповідач ОСОБА_2 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, уся інша заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка виникла у період з 01.05.2020 по 31.12.2024 року заявлена до стягнення з усіх чотирьох відповідачів (т. 2 а.с. 47-48).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 визнав позов частково в загальній сумі 162 101,80 грн. (т. 2 а.с. 127-128).
Крім того, від ОСОБА_1 02.12.2025 року надійшли додаткові пояснення у справі, до яких долучені квитанції про часткову оплату заборгованості на суму 81 980,50 грн. (т. 2 а.с. 129-133).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № А1СВ-0А84-9ТТ4-424К вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 50 000 грн., призначення платежу: центральне опалення за 2023-2024-2025 рік за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 130).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № 50К4-Т329-50В6-1В2Х вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 30 000 грн., призначення платежу: за постачання гарячої води за адресою: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 131).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № Е0Н1-2С38-62В2-41РК вбачається, що ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 261,95 грн., призначення платежу: абон. обслугов. за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 132).
З платіжної інструкції від 01.12.2025 року № 06Н7-ХРМС-49АК-0МТ2 вбачається, ОСОБА_4 сплатив на рахунок КП Київтеплоенерго 1 718,55 грн., призначення платежу: абон.обслугов. (ТЕ) за адресою: Івасюка Володимира ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , листопад 2025 (т. 2 а.с. 133).
Крім того, до апеляційної скарги апелянт надав докази про сплату відповідачем ОСОБА_4 заборгованості, а саме, квитанції: № С49Н-36АС-7НХ1-КОЕХ від 05.02.2026 року - 88 837, 21 грн. за опалення АДРЕСА_3 ; № Т78Р-ХТК8-Е49Р-АОММ від 05.02.2026 року про сплату 58.60 грн. абонентське обслуговування; № ОК6Н-1РАТ-ОКТ6-Р24С від 05.02.2026 року про сплату 12 273, 93 грн. за постачання гарячої води за вищевказаною адресою. При цьому, зазначив що такі докази сплати грошей на погашення заборгованості до суду першої інстанції не надавав (т. 2 а.с. 166, 175-177).
Поряд з цим, заявником не наведено об`єктивних обставин і підстав наявності перешкод (неможливості) подання таких доказів до районного суду, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не приймає вказані доводи апелянта з посиланням на незаконність оскаржуваного рішення районного суду, оскільки відповідач мав об`єктивну можливість подати проте не подав вказані докази до районного суду.
Поряд з цим, 21 лютого 2026 року представник позивача - адвокат Коцюба В.О. в Електронному кабінеті в ЄСІТС з метою актуалізації наданих раніше відомостей подав до суду першої інстанції довідки про залишок боргу станом на 19 лютого 2026 року, врахувавши часткову сплату відповідачами заборгованості за житлово-комунальні послуги, штрафних санкцій (т. 2 а.с. 148, 148 зворот).
Так, згідно з довідкою про залишок боргу станом на 19.02.2026 року за період з 01.10.2016-21.12.2024 року загальна заборгованість становила 29 193,92 грн., з яких 24 618,39 грн. - ЦО, 345,55 грн. - ГВП, 3 383,14 грн. - інфляц., 846,84 грн. - 3 % річних (т. 2 а.с. 148).
Згідно з довідкою про залишок боргу станови на 19.02.2026 року за період з 01.05.2018-31.12.2024 року залишок заборгованості 59 360,88 грн., з яких 27 452,02 грн. - ППТЕ, пеня 21 413,41 грн., інфляц. 5 328,20 грн., 3 % річних 1 434,62 грн., судовий збір 3 732,63 грн. (т. 2 а.с.148, зворот).
Вказані надані позивачем довідки про остаточну заборгованість відповідачів станом на 19 лютого 2026 року на загальну суму 88 554,80 грн. прийняті до розгляду районним судом, яким ухвалено рішення про стягнення вказаної суми заборгованості з відповідачів на користь позивача (т. 2 а.с. 152-154). 
Поряд з цим, надавши довідку про заборгованість відповідачів станом на 19 лютого 2026 року на загальну суму 88 554,80 грн. позивач безпідставно включив до вказаної суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 3 732,63 грн. судового збору, а також збільшену суму пені до розміру 21 413,41 грн., замість заявленої в позовній заяві суми пені до стягнення в розмірі 1434,62 грн. (1123,32 грн. + 311,30 грн. за період 01.01.2024 року - 31.12.2024 року) (т. 2 а.с. 148, 148 зворот).
Разом з тим, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідачів загальну заборгованість у розмірі 88 554,80 грн., оскільки згідно з вказаними довідками, наданими позивачем до районного суду, загальний розмір боргу відповідачів (за вирахуванням судового збору та суми пені, яка не була заявлена в позовній заяві) становить 64 843,38 грн. (24 618,39 + 345,55 + 3 383,14 + 846,84 + 27 452,02 + 1 434,62 + 5 328,20 +1 434,62).
Поряд з цим, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у новій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);
припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285)».
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.
Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.
За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу пеня, інфляційні втрати та 3% річних у межах заявлених вимог за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року є обґрунтованими та підлягали стягненню з відповідачів.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» у солідарному порядку заборгованості за надані послуги з житлово-комунальних послуг з 88 554, 80 грн. до 64 843,38 грн.
Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують, тому відхиляються судом як необґрунтовані.
Щодо судового збору.
Згідно з частиною тринадцятою ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, частково задоволення позовних вимог, а також те, що суд апеляційної інстанції переглядаючи оскаржуване рішення дійшов висновку про зміну рішення суду, судові витрати підлягають перерозподілу.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в загальній сумі 64 843,38 грн., що складає 26,06% від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 972,72 грн. за розгляд справи судом першої інстанції, тому рішення суду в цій частині також підлягає зміні шляхом зменшення суми судового збору.
Крім тогою, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 973,07 грн. (або 26,78 % задоволених вимог апеляційної скарги).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року - змінити, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у солідарному порядку заборгованості за надані послуги з житлово-комунальних послуг з 88 554, 80 грн. до 64 843,38 грн. та суму судового збору з 3 732, 63 грн до 972,72 грн.
В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року - залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 973,07 грн. 
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 15 травня 2026 року. 

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов