ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 400/9969/25
адміністративне провадження № К/990/12411/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н. В., 
суддів Тацій Л. В., Стеценка С. Г.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 (суддя Величко А. В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 (судді Фесусик А. Г., Семенюк Г. В., Шляхтицький О. І.) у справі № 400/9969/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. ОСОБА_1 (далі також позивачка) 15.09.2025 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Миколаївській області), в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУПФ в Миколаївській області щодо не проведення індексації ОСОБА_1 пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховано для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 та 1,115 з 01.03.2025;
- зобов`язати ГУПФ в Миколаївській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховано для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 та 1,115 з 01.03.2025 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2024;
- зобов`язати ГУПФ в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період прострочення виплат починаючи з 01.03.2024.
2. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску. 
3. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції установив, що звернувшись до суду з цим позовом 15.09.2025 позивачка заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії, тобто звернулась до суду поза межами шестимісячного строку звернення, за відсутності заяви про поновлення строку звернення до суду. За висновком суду першої інстанції позивачці необхідно подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. 
4. 24.09.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали представниця позивачки подала заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. На обґрунтування заяви послалася на те, що у спорах, які виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність / помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність / несвоєчасність її перерахунку. Вказала, що лише у серпні 2025 року, внаслідок звернення позивачки до відповідача з відповідною заявою та отримання відповіді на неї, їй стало відомо про порушення її права відповідачем у зв`язку з неправильним проведенням індексації пенсії позивачки. Також вказала, що згідно із статтею 87 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за три роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 
5. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено, позовну заяву в частині позовних вимог, що охоплюють період з 01.03.2024 по 15.03.2025, повернуто позивачці з підстав, визначених пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України.
6. Повертаючи позовну заяву, Миколаївський окружний адміністративний суд з посиланням на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 справі № 240/12017/19, надаючи оцінку доводам позивачки про поновлення строку звернення до суду зазначила, що такі не містять посилань на обставини, що перебували поза її контролем та становили непереборну перешкоду для своєчасного звернення до суду. Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачка не надала, а наведені нею у заяві обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що вона допустила умисне зволікання з реалізацією наданого їй права на судовий захист.
7. Не погодившись із цією ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу.
8. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 - залишено без змін.
9. При цьому, суди попередніх інстанцій відхилили доводи позивачки, що про факт неправильного перерахунку / нездійснення перерахунку пенсії вона дізналася з листа відповідача від 13.08.2025, оскільки про порушення своїх прав в означеній частині позовних вимог позивачка повинна була дізнатись не пізніше квітня 2024 року, отримавши пенсію за березень 2024 року.
10. Отже, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачкою причини пропуску строку звернення до суду у шестимісячний строк, є неповажними, посилаючись на правові висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі № 810/384/17, від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19, від 17.03.2021 у справі № 160/6430/20, від 17.12.2021 у справі № 640/16928/21, від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, від 21.02.2024 у справі № 240/27663/23.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
11. До Верховного Суду 19.03.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій позивачка просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026, а справу № 400/9969/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
12. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивачка зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення частин п`ятої та шостої статті 13, статті 45 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), статті 2 КАС України, принципів презумпції добросовісності заявника та належного урядування органом.
13. Позивачка також зазначила про помилковість застосування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.03.2021 у справі № 240/12017/1919 та від 21.02.2024 у справі № 240/27663/23.
14. На переконання позивачки, обставини справи та спірні правовідносини у справі №240/12017/19 не є подібними до обставин цієї справи, а тому правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, не є релевантною до спірних правовідносин.
15. Вважає, що у цій справі підлягав застосуванню правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, про те, що визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
16. Проте, за твердженням позивачки, у цій справі суди попередніх інстанцій вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду не врахували та вважали, що оскільки пенсія є щомісячним платежем, то при отриманні певного розміру пенсії позивачка повинна була дізнатися про порушення її прав не пізніше квітня 2024 року, отримавши пенсію за березень 2024 року. 
17. Позивачка доводить, що фактично суди дійшли висновку про те, що особа може дізнатися про порушення свого права, оцінивши розмір пенсії, який вона щомісячно отримує. Проте, на переконання позивачки, такий висновок суду є суперечливим, адже отримуючи щомісячну пенсію, особа має можливість оцінити її розмір, а відтак має можливість вчинити активні дії - звернутися з запитом для отримання інформації щодо порядку, підстав та складових нарахування / перерахунку пенсії. Вважає, що фактично дізнатися про факти та обставини порушеного права можливо не у момент отримання щомісячного розміру пенсії, а лише після отримання роз`яснення та відповідних розрахунків на підтвердження отриманого розміру пенсійної виплати.
18. Позивачка переконує, що висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах мають перевагу над висновками касаційних судів у складі Верховного Суду, оскільки відповідно до статті 45 Закону № 1402-VIII Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом. Отже, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № Б-23/75-02 (н.р.Б-7346/2-19).
19. Позивачка також наголошує, що відмова суду у захисті порушеного права на належний рівень пенсії з формальних підстав (пропуск строку звернення до суду), окрім позбавлення права на індексацію пенсії у порядку передбаченому статтею 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) є порушенням щодо позивачки принципу рівності, передбаченого статтями 21 та 24 Конституції України, оскільки внаслідок повернення позовної заяви у частині вимог щодо зобов`язання відповідача провести індексацію пенсії за період з 01.03.2024 по 15.03.2025 ОСОБА_1 опиняється у гіршому положенні щодо тих осіб, індексацію пенсій яких проведено відповідно до частини другої 2 статті 42 Закону № 1058 оскільки втрачає можливість отримати відшкодування зростання цін на майбутнє, що фактично є дискримінацією за майновою ознакою.
20. Відзив на касаційну скаргу від відповідач до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи 
21. Верховний Суд ухвалою від 07.04.2026 відкрив касаційне провадження ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026. Витребувано справу № 400/9969/25 з Миколаївського окружного адміністративного суду.
22. 21.04.2026 до Верховного Суду надійшла справа № 400/9969/25.
23. Верховний Суд призначив розгляд справи № 400/9969/25 у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
24. Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про передачу справи № 400/9969/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
26. Звернувшись 15.09.2025 до суду з позовом, ОСОБА_1 просила, серед іншого, зобов`язати ГУПФ в Миколаївській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії, починаючи з 01.03.2024.
27. Повертаючи позовну заяву позивачці за період з 01.03.2024 по 15.03.2025, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, визнав неповажними причини пропуску строку звернення доду та констатував, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк звернення до суду із позовними вимогами в цій частині.
28. Предметом касаційного перегляду є перевірка дотримання позивачкою строку звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України, та необхідності застосування процесуальних наслідків, передбачених статтею 123 КАС України, у зв`язку з заявленням позовних вимог за період до 15.03.2025.
29. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
30. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
31. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
32. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
33. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
34. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
35. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
36. Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
37. Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
38. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
39. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
40. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
41. Верховний Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
42. Повертаючи позовну заяву через пропуск позивачкою строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій висновувались про неповажність причин пропуску такого строку, застосовуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 справі № 240/12017/19, яка є релевантною до спірних правовідносин і має бути врахована відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
43. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зауважив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
44. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
45. Крім того, у цій же постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
46. Таким чином, доводи позивачки про неврахування висновку Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а є необґрунтованими та свідчать про незгоду з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.
47. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 справі № 240/12017/19 вказав що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
48. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду наголосив на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
49. За висновком Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 
50. У цьому контексті Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 дійшов висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
51.Зазначений правовий висновок неодноразово знаходив своє застосування у справах, щодо визначення моменту виникнення у особи права на перерахунок пенсії та початку нарахування відповідних виплат, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.07.2025 у справі №420/23756/24, від 10.02.2026 у справі № 560/1868/24.
52. З огляду на це, колегія суддів не вбачає належних правових підстав для відступу від правової позиції, сформульованої Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, щодо тлумачення положень статті 122 КАС України у справах, що стосуються, зокрема, перерахунку пенсій.
53. За встановленими обставинами справи, позивачка звернулась до суду з цим позовом 15.09.2025, тому її права щодо перерахунку та виплати пенсії можуть бути захищені судом лише з 16.03.2025 року - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а не з 01.03.2024.
54. Слід зазначити, що Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 29.09.2025 відкрив провадження в частині позовних вимог з 16.03.2025, тобто в межах строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.
55. За таких обставин Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачка пропустила строк звернення до суду з позовними вимогами про перерахунок пенсії за період з 01.03.2024 по 15.03.2025, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. 
56. Інші твердження і міркування скаржника, які наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
57. Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових 
58. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
59. Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60. За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, при ухваленні оскаржуваних судових рішень, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі № 400/9969/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Н. В. Шевцова 
Судді Л. В. Тацій
С. Г. Стеценко