Справа № 491/276/24
УХВАЛА 

30 червня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №12024162360000052, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №12024162360000052, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України.
10 червня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Згідно клопотання, ОСОБА_4 29 січня 2024 року близько 13 години 00 хвилин, у період воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком 90 діб, №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-IX) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком 90 діб, №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-IX) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком 90 діб, №254/2023 від 01.05.2023 (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком 90 діб, №451-2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-IX) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком 90 діб, №734-2023 від 06.11.2023 (затвердженого Законом України від 08.11.2023 №3429-IX) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком 90 діб, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, умисно, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на переконання ОСОБА_4 виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, шляхом підбору ключів, відчинив навісний замок на вхідних дверях складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де через вхідні двері проник до вищевказаного складського приміщення, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 4 (чотири) бувших у використанні колісні диски з титанового сплаву, марки «Zorat Wheels», розміром R13, вартістю 3607 гривень 20 копійок. Викраденими 4 (чотирма) бувшими у використанні колісними дисками з титанового славу, марки «Zorat Wheels», розміром R13 ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3607 гривень 20 копійок. У судове засідання призначені на 03 червня 2024 року ОСОБА_4 не з`явився та про причини своєї неявки до суду не повідомив. Судові засідання призначенні на 15 серпня 2024 року, 23 вересня 2024 року, 11 листопада 2024 року, 03 лютого 2024 року та 16 січня 2025 року також не відбулися у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 .. Під час чергового судового засідання 18 лютого 2025 року було встановлено, що згідно листа начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 (№1645/1/1392 від 05.02.2025) та додатку до нього довідки №1645/1/1385 від 05.02.2025 - ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 24 липня 2024 року. 18 лютого 2025 року ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області на підставі ст.335 КПК України, провадження по справі зупинено, у зв`язку з проходженням обвинуваченим ОСОБА_4 військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації. В подальшому ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 30 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора про відновлення провадження у справі оскільки встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 березня 2025 року №78, солдат ОСОБА_4 вважається таким, що вибув із складу сил та засобів тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у зв`язку із самовільним залишенням військової частини. Також згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 травня 2025 року №128, солдату ОСОБА_4 призупинено строк військової служби. В судове засідання, призначене на 07 квітня 2026 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату час та місце проведення судового засідання відповідно до ч.1 ст.136 КПК України повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду. В подальшому ухвалою суду від 07 квітня 2026 за клопотанням прокурора до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано примусовий привід у судове засідання призначене на 20 травня 2026 року, виконання якого доручено ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області. Привід обвинуваченого виконано не було. На виконання ухвали про примусовий привід до суду з ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали, згідно яких його привід на вказану дату виконати не надалось можливим, оскільки ОСОБА_4 відсутній за місцем мешкання та можливо продовжує проходити військову службу в лавах ЗСУ. При цьому, згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 31 травня 2026 року №1645/33/2, який надано на запит прокурора №60-2017ВИХ-26 від 26 травня 2026 року, солдату ОСОБА_4 призупинено строк військової служби з 01 травня 2025 року та на даний час до військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 не повертався. Крім того, згідно довідки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2026 року №1645/1/5275 - додатка до листа начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2026 року №1645/1/5276, солдат ОСОБА_4 військовослужбовець військової частин НОМЕР_1 дійсно проходив службу у військовій частині в період з 24 липня 2024 року по 06 травня 2025 року, та був виключений у зв`язку з самовільним залишенням військової частини НОМЕР_2 . З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово викликався в судові засідання, однак не з`являвся до суду та про причини неявки суду не повідомляв. Ухвала суду про примусовий привід обвинуваченого виконано не було, оскільки він відсутній за місцем свого мешкання та його місцезнаходження невідоме. Вищевказане дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 свідомо ухиляться від явки до суду, оскільки останньому відомо про перебування обвинувального акту по кримінальному провадженні №12024162360000052 відносно нього в суді. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом (п.4 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який згідно санкції ч.4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Суворість можливого покарання, відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем мешкання, самовільне залишення військової служби, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, дозволяє обвинуваченому ОСОБА_4 з легкістю залишити місце проживання та переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_4 раніше судимий та обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину в період іспитового строку, вказане також свідчить про наявність ризиків, передбачених у п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та застосування менш суворого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінального процесуального законодавства України обов`язків та запобігти зазначеним ризикам. Вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і такими, що відповідає практиці ЄСПЛ.
У зв`язку з наведеним прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовився висловлювати свою думку щодо поданого прокурором клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Перевіривши надане прокурором клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який підтримав своє клопотання, обвинуваченого ОСОБА_4 , який відмовився висловлювати свою думку щодо поданого прокурором клопотання, захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення клопотання прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Судом встановлено, що 10 червня 2026 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурором було подано клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року клопотання прокурора було задоволено - надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області. Цією ж ухвалою було зупинено судове провадження у справі.
Відповідно листа Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області від 29 червня 2026 року, який надійшов до суду, 29 червня 2026 року о 10 годині 08 хвилин згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 10 червня 2026 року в порядку ст.191 КПК України було затримано ОСОБА_4 .. 
Також до листа додано протокол затримання ОСОБА_4 від 29 червня 2026 року на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання від 10 червня 2026 року.
Також 29 червня 2026 року до суду від прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшов лист, відповідно до якого ОСОБА_4 затримано 29 червня 2026 року о 10 годині 08 хвилин на підставі ст.191 КПК України, згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 10 червня 2026 року. Також до вказаного листа додано протокол затримання ОСОБА_4 на підставі ухвали суду, відповідно до якого 29 червня 2026 року о 10 годині 08 хвилин згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 10 червня 2026 року в порядку ст.191 КПК України було затримано ОСОБА_4 .. Крім того до вказаного листа додано копію клопотання з додатками до нього від 10 червня 2026 року про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
30 червня 2026 року ОСОБА_4 згідно протоколу затримання від 29 червня 2026 року був доставлений до Ананьївського районного суду Одеської області для участі у розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчиненій в умовах воєнного стану.
Також в судовому засіданні встановлено, що прокурором доведено наявність ризиків, які слугували підставою для звернення до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Суд вважає, що в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, а саме:
Існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що без застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, оскільки суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 неодноразово не з`явився на виклик суду, а тому відносно нього було постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та оголошено його в розшук. 
Існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. 
Існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є раніше судимою особою та вище вказане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового стоку. 
Суд також бере до уваги, що суворість можливого покарання, відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем мешкання, самовільне залишення військової служби, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, дозволяє обвинуваченому ОСОБА_4 залишити місце проживання та переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
Зазначене в сукупності вказує на необхідність застосування відносно ОСОБА_4 більш суворого запобіжного заходу, а саме, тримання під вартою, що забезпечить виконання ним його процесуальних обов`язків, а також такий вид запобіжного заходу слугуватиме для запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Частиною 1 ст.178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
При цьому, з санкції ч.4 ст.185 КК України вбачається, що ОСОБА_4 загрожує покарання, зокрема, у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.
Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.
При цьому, з клопотання та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 підпадає під визначення особи, до якої може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачене п.5 ч.2 ст.183 КПК України, як раніше судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд вважає, що при розгляді клопотання доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, вчинення ним нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, його неодноразові неявки на виклик суду, у зв`язку з чим судом було оголошено його розшук, відсутність міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його матеріальний та соціальний стан, ОСОБА_4 раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд вважає можливим визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (80х3328 грн.= 266240 грн.), в разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.32, 110, 131, 132, 176-179, 182-184, 186, 193-194, 196- 197, 315, 331, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має – задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор". 
Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 10 години 08 хвилин 29 червня 2026 року.
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 10 годині 08 хвилин 27 серпня 2026 року.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Одеський слідчий ізолятор".
У разі внесення застави в сумі 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, що становить 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) утримуватися від спілкування у кримінальному провадженні з потерпілим та свідками;
5) прибувати до прокурора, суду за викликом, у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
На підставі частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України у судовому засіданні проголошено резолютивну частину з врученням повного тексту.

Суддя          ОСОБА_1