Провадження № 3/679/109/2026
Справа № 679/458/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 травня 2026 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., за участю прокурора Максимчук В.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , який працював на посаді заступника начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за ч.1 ст.172-6 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду з 28.12.2022 заступника начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 22.05.2023 діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави, в порушення вимог абзаців першого та другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин несвоєчасно 06.08.2025 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023 по 22.05.2023 (декларація при звільненні).
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 дійсно визнав те, що він невчасно подав декларацію при звільненні, щиро розкаявся, однак просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Мотивував свою позицію тим, що у протоколі дата вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП зазначена 06.08.2025, а фактичним моментом його виявлення є дата складення протоколу – 24.03.2026. Також у протоколі зазначено, що згідно п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які не подали у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до ст. 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Крім того у протоколі зазначено, що декларацію при звільненні ним подано 06.08.2025 з простроченням на 553 дні. Водночас він вважає, що у протоколі неправильно визначено дата вчинення ним правопорушення та дата його виявлення, оскільки вони визначені всупереч законодавству. Зокрема ОСОБА_1 зазначив, що обов`язок подання ним декларації, на його думку, у нього був до 31.01.2024 включно. Лист від НАЗК про те, що ним не подано декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023 по 22.05.2023 з зазначенням його обов`язку подати таку декларацію протягом 10 днів з дня отримання такого листа він отримав 06.08.2025. В той же день він подав декларацію. Мельник вважає, що сам факт подання ним 06.08.2025 декларації не може вважатися датою вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки на момент надсилання листа НАЗК декларація при звільненні ним не була подана, тобто ним не було виконано п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», а саме не подано декларацію не пізніше 31.01.2024. ОСОБА_1 вважає, що датою вчинення ним адміністративного правопорушення є 01.02.2024. Факт подання ним декларації після звільнення 06.08.2025, на його думку, це не дата вчинення, а припинення протиправного стану, виправлення допущеної ним помилки. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що оскільки датою вчинення ним адміністративного правопорушення є 01.02.2024, то дата виявлення буде дата подання ним декларації при звільненні – 06.08.2024, але не пізніше 17.08.2025 (10 днів з дня отримання ним листа НАЗК), оскільки НАЗК мало перевірити факт подання або не подання такої декларації, з подальшою кваліфікацією його дій як адміністративне чи кримінальне правопорушення. ОСОБА_1 звернув увагу на те, що про те, що він вчинив правопорушення спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції стало відомо 06.08.2025, але не пізніше 17.08.2026, а тому саме цю дату ОСОБА_1 вважає датою його виявлення.
Додатково ОСОБА_1 зазначив, що сам протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення і дату його складення не можна ототожнювати з датою виявлення правопорушення, оскільки це є різні юридичні факти.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що на час розгляду справи відносно нього за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закінчились строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, а саме строк «з дня вчинення» у два роки з 01.02.2024 сплив 01.02.2026, а строк «з дня виявлення» в шість місяців з 06.08.2025 сплив 06.02.2026, а тому провадження у справі підлягає закриттю.
Крім того ОСОБА_1 вказав, що не подав вчасно декларацію, оскільки працював на іншій роботі на якій було велике навантаження, а тому не прослідкував за змінами в законодавстві, які передбачали, що крайній строк подання декларацій 31.01.2024, вважав, що оскільки діє воєнний час, то він має можливість подати таку декларацію після закінчення воєнного стану, як то було передбачено до вказаних змін у законодавстві.
Прокурор Максимчук В.О. у судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 вчасно не подавши декларацію при звільненні вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому щодо нього правомірно складення протокол про адміністративне правопорушення. Додатково зазначила, що у протоколі правильно зазначено дати виявлення адміністративного правопорушення – 24.03.2024 та вчинення – 06.08.2025.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Як встановлено в суді та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 28.12.2022 по 22.05.2023 займав посаду заступника начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.35, 36).
Відповідно до записів, виконаних власноруч ОСОБА_1 , при звільненні зі служби, останній був в повній мірі ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», які покладаються на нього (а.с.44).
Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII було передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Таким чином ОСОБА_1 , являючись особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2023 по 22.05.2023 (декларацію при звільненні) протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності, однак останній в порушення вищевказаних вимог Закону України «Про запобігання корупції» подав вказану декларацію лише 06.08.2026.
Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Пунктом 2-7 «Перехідних положень» Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
З поданого витягу з офіційного сайту НАЗК з відомостями про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 25.11.2023 по 06.08.2025 слідує, що у встановлений законодавством строк - до 01.02.2024 року жодних дій щодо заповнення та подання необхідної декларації ОСОБА_1 вчинено не було, останній подав її лише 06.08.2025 (а.с.14-22). 
Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з об`єктивної сторони протиправний намір цього адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації) та бездіяльності (неподання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні доказами, а саме даними:
- протоколу №47-01/100/26 від 24.03.2026 про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано подію;
- вимоги Національного агентства з питань запобігання корупції №47-01/6413-26 від 04.02.2026, якою було витребувано у Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України документи з особистої справи ОСОБА_1 , у зв`язку із здійсненням контролю за своєчасністю подання декларацій особи, уповноважених на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування;
- витягу про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2023 року по 06 серпня 2025 року, яким підтверджено ту обставину, що у вказаний період ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій щодо подання на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, та щорічну декларацію (після звільнення) суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;
- особової картки державного службовця № 2101 на колишнього начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_1 ;
- витягу з наказу № 3422-к від 27.12.2022 про прийняття ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ);
- наказу про звільнення ОСОБА_1 з 22.05.2023 з посади начальника Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ);
- витягу з особистого кабінету ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті НАЗК із якого вбачається, що декларація перед звільненням за період з 01.01.2023 по 22.05.2025 на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 подана 06.08.2025 о 19 год. 45 хв.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суду не надано.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена у повному обсязі.
Щодо тверджень ОСОБА_1 з приводу того, що на час розгляду справи закінчились строки визначені ст. 38 КУпАП, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою – шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Суд вважає, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).
З матеріалів справи вбачається, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 06.08.2025 о 19 год 45 хв, а саме момент несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 , тобто закінчення дія – момент подання декларації, а не 01.02.2024, як це вказує ОСОБА_1 .
Правопорушення було виявлено Національним агентством з питань запобігання корупції 04.02.2026, про що свідчить лист (вимога) на адресу Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 47-01/6413-26 від 04.02.2026, відтак строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не сплив.
Суд не погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що правопорушення було виявлено у період з 06.08.2025 по 17.08.2025, оскільки зі змісту повідомлення Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій від 06.08.2025, убачається, що станом на момент направлення цього повідомлення Управлінню не було відомо про вчинення правопорушення, так як декларацію ОСОБА_1 було подано після отримання цього повідомлення.
Водночас матеріали справи не містять інших доказів, окрім вказаного вище листа від 04.02.2026, щодо моменту виявлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, якою є щире розкаяння винного, вважаю доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо нього у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1ст. 172-6 КУпАП.
Саме такий вид стягнення відповідатиме вимогам ст. 33 КУпАП і буде необхідним й достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.
Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 36, 40-1, 172-6, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. (отримувач коштів УК у м.Нетішині /м.Нетішин 21081100; код за ЄДРПОУ 37971775; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; рахунок отримувача UA178999980313060106000022743; код класифікації доходів бюджету 21081100. Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та санкції).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп судового збору (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Гавриленко О.М.