ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7035/26 Справа № 932/7254/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач/відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,
відповідач/позивач за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Анталекс Груп»,
відповідач/третя особа за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СВОП»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Академія Інвестменс»,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17 квітня 2026року в частині забезпечення зустрічного позову, головуючий у суді першої інстанції Покопцева Д.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У квітні 2026року від ТОВ «Анталекс Груп» подало уточнений зустрічний позов, в якому відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Анталекс Груп» заборгованість за Договором купівлі-продажу майнових прав № ОФ.3.4 від 01.10.2021року у розмірі 7 767 354,87грн; заборгованість за Договором купівлі-продажу майнових прав № ПМ63 від 01.10.2021року у розмірі 360 202,10грн; заборгованість за Договором купівлі-продажу майнових прав № ПМ64 від 01.10.2021року у розмірі 360202,10грн. 
Також позивачем за зустрічним позовом подана заява про забезпечення позову, в якій він вимагав накласти арешт, у межах ціни уточненого зустрічного позову у розмірі 8487759,07грн, на ряд нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ; та на всі грошові кошти, у тому числі ті, що знаходяться та/або будуть надходити на рахунки ОСОБА_1 у межах суми 1 196 234,97грн.
Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що у провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за їх зустрічним позовом до ОСОБА_1 з майновими вимогами на суму у розмірі 8 487 759,07грн. 
На переконання заявника, оскільки у відповідача у власності є ряд нерухомого майна та грошові кошти, відповідач може здійснити відчуження майна, розпорядитись грошовими коштами, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 17 квітня 2026року зокрема частково задоволено заяву ТОВ «Анталекс Груп» про забезпечення зустрічного позову.
В межах заявленої до стягнення суми позовних вимог в розмірі 8 487 759,07грн заборонено ОСОБА_1 , а також будь-яким фізичним і юридичним особам, особисто або через інших осіб розпоряджатися, вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, поділом, виділом, перереєстрацією, передачею в іпотеку, заставу, внесенням до статутного капіталу, передачею у довірчу власність, іншим обтяженням або будь-яким іншим розпорядженням щодо такого майна:
- житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2399453112101, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1034769012101, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2929748712101, кадастровий номер 1210100000:02:333:0833, за адресою: АДРЕСА_1 .
- грошових коштів, у тому числі тих, що знаходяться та/або будуть надходити на рахунки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкриті у банківських та інших фінансових установах України, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.
Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності посилань заявника про можливість утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення зустрічних позовних вимог. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
30 квітня 2026року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17 квітня 2026року.
В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування ухвали суду в частині забезпечення зустрічного позову та просив відмовити у задоволенні заяви.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги про співмірність заходів забезпечення із заявленими позивачем вимогами, вважав, що негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову, майнові наслідки заборони відповідачу здійснювати певні дії є вищими ніж ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. 
Наголошував, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості фактично повністю розпоряджатися своїми коштами, відповідно й можливості до існування, натомість вказував, що відповідно до наданої ним оцінки його нерухомого майна, його ціна повністю покриває розмір зустрічних позовних вимог, а тому арешт усіх рахунків ОСОБА_1 є необґрунтованим та неспівмірним зустрічним позовним вимогам.
Водночас скаржник стверджував, що зустрічний позов є необґрунтованим та його вимоги є надуманими, чого не взяв до уваги суд першої інстанції. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
04 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду витребувано з Соборного районного суду міста Дніпра справу №932/7254/25; та 13 травня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
18 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі.
01 червня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 09 червня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
У даній справі скаржник в апеляційному порядку частково заперечив висновки суду щодо часткового задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову – тож з огляду на те, що в решті ухвала суду не була оскаржена, вона не може бути предметом перевірки суду в апеляційному порядку. 
Суд першої інстанції як правову підставу для часткового задоволення заяви про забезпечення позову виснував, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення зустрічних позовних вимог.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково так як судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим або ж ускладниться ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог чи перешкодить ефективному захисту або поновленню порушених прав позивача.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення зустрічного позову ТОВ «Анталекс Груп»посилався на те, що оскільки у відповідача у власності є ряд нерухомого майна та грошові кошти, відповідач може здійснити відчуження майна, розпорядитись грошовими коштами, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову на суму у розмірі 8 487 759,07грн. 
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Водночас, колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вказані висновки є тотожними висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2025року у справі 907/523/25.
Тож доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зустрічний позов є необґрунтованим та його вимоги є надуманими, чого не взяв до уваги суд першої інстанції, є безпідставними.
Заразом адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Оскільки у цій справі ТОВ «Анталекс Груп»звернулось до суду з вимогами про стягнення коштів, то в цьому випадку має досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав особи, в інтересах якої подано позов, у разі ухвалення судом рішення на користь позивача.
Нерухоме майно, щодо якого позивач за зустрічним позовом просив вжити заходи забезпечення позову, дійсно належить ОСОБА_1 та він не позбавлений можливості вчинити дії, які ускладнять чи унеможливлять виконання можливого рішення суду.
Оскаржувані заходи забезпечення позову щодо нерухомого майна є такими, що відповідають вимозі адекватності заходів забезпечення, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині. 
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна, про які у своїй заяві просив позивач.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вжитий захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії відповідає вимогам співмірності, розумності та збалансованості інтересів сторін.
Обраний захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна є тимчасовим, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для часткового забезпечення позову у цій справі, безпідставність застосування заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна є необґрунтованими.
Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питання скасування заходів забезпечення позову.
Одночасно, слушними є доводи апеляційної скарги про те, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості фактично повністю розпоряджатися своїми коштами.
Як встановлено, ціна зустрічного позову у даній справі складає 8 487 759,07грн. 
Та відповідно до наданих ОСОБА_1 звітів про оцінку його нерухомого майна, його ціна становить 9 917 797,31грн та повністю покриває розмір зустрічних позовних вимог, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що заборона розпорядження усіма рахунками ОСОБА_1 є необґрунтованою та неспівмірною зустрічним позовним вимогам. 
За обставин даної справи, забезпечення позову в частині заборони розпорядження нерухомим майном буде цілком достатньо для досягнення його мети.
Тож, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову щодо грошових коштів, у тому числі тих, що знаходяться та/або будуть надходити на рахунки ОСОБА_1 , відкриті у банківських та інших фінансових установах України, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.
Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального та процесуального права виходить суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про законність ухвали суду та саме невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити ухвалу суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Задовольнити частково апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 17 квітня 2026року в частині забезпечення зустрічного позову змінити, виключити з переліку майна, щодо якого вирішено здійснити заходи забезпечення позову, грошові кошти, у тому числі ті, що знаходяться та/або будуть надходити на рахунки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкриті у банківських та інших фінансових установах України, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову.
В решті ухвалу в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026року.

Судді: