ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2837/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу:
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (Дніпропетровська обл., м. Павлоград) 
про стягнення штрафу 
СУТЬ СПОРУ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничних накладних масу вантажу у сумі 173565,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у вагонах №№ 56565328, 60461167, 50055391 за накладною №46915526 від 29.08.2025, внаслідок чого позивачем було нараховано відповідачу штраф на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, який відповідачем не сплачений.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.
05.06.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності разом із відзивом на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням встановленими в комерційних актах №467004/331 від 03.09.2025 та №467004/334 від 04.09.2025, однак на думку відповідача, зазначені комерційні акти не можна віднести до належних та допустимих доказів у справі, виходячи з того, що їх оформлено з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів за відсутності обов`язкового підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, так як підписання комерційного акта іншими працівниками залізниці замість зазначеної посадової особи не допускається.
Також, 05.06.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів.
В обґрунтування наявності підстав для розгляду справи №904/2837/26 в порядку загального позовного провадження відповідач зазначає, що є необхідність у витребуванні у позивача доказів на підтвердження прийняття на роботу та/або довідки з місця роботи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також довіреності на вагарів ПП "Стіл Сервіс" ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим на думку відповідача така обставина свідчить, що справа відноситься до складної справи.
В обґрунтування заяви про застосування позовної давності зазначає, що позивач з порушенням строку, встановленого пунктом 137 Статуту залізниць України, звернувся до суду про стягнення штрафу.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розгляд справи №904/2837/26 в порядку загального позовного провадження, відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про витребування документів. 
15.06.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що комерційні акти у відповідності до п. 10 Правил складання актів підписали заступник начальника станції Кривий Ріг-Головний ОСОБА_1 ; замість начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) агент комерційний ОСОБА_3 або агент комерційний ОСОБА_5 , яким надано право підписувати комерційні акти відповідно до наказу № 70/ДС від 16.05.2025 у зв`язку з відсутністю у штатному розписі станції посади, передбаченої правилами; працівник станції, яка особисто здійснювала перевірку - агент комерційний ОСОБА_2 або агент комерційний ОСОБА_4 ; а також представники вантажоодержувача - прийомоздавальник ОСОБА_8 або прийомоздавальник ОСОБА_9 , які діяли на підставі довіреності №14-134юр від 11.03.2025. Інформація, що зазначена у комерційних актах, підтверджується також даними з Книги обліку контрольних зважувань вагонів станції Кривий Ріг-Головний (форми ГУ-78), актів загальної форми № 4647 від 03.09.2025 та № 4678 від 04.09.2025.
В обґрунтування своїх заперечень щодо заяви про застосування позовної давності зазначає, що відповідно до пункту 7.3 договору про надання послуг сторони погодили строк позовної давності тривалістю у три роки, у зв`язку з чим, позивач в межах строку звернувся до суду.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, тому суд вважає за можливе завершити розгляд справи.
Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 Акціонерне товариство "Укрзалізниця" (далі – перевізник, позивач) засвідчило прийняття від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі – замовник, вантажовідправник, відповідач) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с. 9 том 1).
Таким чином, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" було приєднано Акціонерним товариством "Українська залізниця" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.
Згідно з пунктом 1.4 договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накладною.
Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
29.08.2025 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Кривий Ріг - Головний Придніпровської залізниці Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення вагонів №№ 56565328, 60461167, 50055391 за залізничною накладною №№46915526 (а.с. 55 том 1).
У відомості вагонів, що є складовою залізничною накладної, наведено перелік номерів вагонів, залучених до перевезення вантажу, їх вантажопідйомність, тару вагону, масу вантажу та провізну плату за перевезення в кожному вагоні: 
- вагон №56565328, маса вантажу у вагоні - 69000кг, провізна плата - 11571,00грн;
- вагон №60461167, маса вантажу у вагоні - 68500кг, провізна плата - 11571,00грн;
- вагон №50055391, маса вантажу у вагоні - 69500кг, провізна плата - 11571,00грн.
Після прибуття на станцію Кривий Ріг - Головний виявлено, що маса вантажу у вагонах №56565328 фактично складає 91400кг, №60461167 - 90650кг, №50055391 - 91250кг, про що складено комерційні акти №467004/331 від 03.09.2025 та №467004/334 від 04.09.2025 (а.с. 61-63 том 1).
Згідно з комерційним актом №467004/331 від 03.09.2025 проводилось контрольне зважування вагону №56565328, що прибув по відправці, вказаній на звороті даного акту. В документі значиться: 02.09.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси, згідно ст. 52 Статуту зал. України відбулося контрольне зважування вагона №56565328 із зупинкою без розчеплення, вантаж - вугілля, по відправці вказаній на зворотній стороні цього акта. У присутності представника вантажоодержувача прийомоздавальника ТОВ "Сталь Україна" Каплун О.О., вагаря ПП "Стіл Сервіс" Цеменовської Т.М., агента комерційного ст. Кривий Ріг-Головний Сабаєвої Н.П., на справних статичних 150т вагах №10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія".
Встановлено, що у вагоні по документу тара перевірена 23800кг, нетто 69000кг, після зважування брутто 91400кг, тара перевірена з документа 23800кг, нетто 67600кг, що менше документа на 1400 кг.
Згідно з комерційним актом №467004/334 від 04.09.2025 проводилось контрольне зважування вагонів №№ 60461167, 50055391 що прибули по відправці, вказаній на звороті даного акту. В документі зазначено: 04.09.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси, згідно ст. 52 Статуту зал. України відбулося контрольне зважування вагонів №60461167, 50055391 із зупинкою без розчеплення, вантаж - вугілля кам`яне, що прибули по досильним відправкам №№ 46983250, 46983243 від 02.09.25 ст. Кривий Ріг-Гол. до основної накладної, вказаної на зворотній стороні цього акта, у присутності представника вантажоодержувача прийомоздавальниці ТОВ "Сталь Україна" Разваркіної О.М., вагаря ПП "Стіл Сервіс" Ішкової Л.О., агента комерційного ст. Кривий Ріг-Головний Швець А.В., на справних статичних 150 тн вагах № 10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія".
Встановлено, що у вагоні №60461167 по документу тара перевірена 23500кг, нетто 68500кг, після зважування брутто 90650кг, тара перевірена з документа 23500кг, нетто 67150кг, що менше документа на 1350кг.
У вагоні №50055391 по документу тара перевірена 23400кг, нетто 69500кг, після зважування брутто 91250кг, тара перевірена з документа 23400кг, нетто 67850кг, що менше документа на 1650кг.
Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у сумі 173565,00грн, виходячи з розрахунку: 
- вагон №56565328: 11571,00грн х 5 = 57855,00грн;
- вагон №60461167: 11571,00грн х 5 = 57855,00грн;
- вагон №50055391: 11571,00грн х 5 = 57855,00грн, де:
11571,00грн – провізна плата; 5 - розрахунковий показник для визначення розміру штрафу відповідно до статей 118, 122 Статуту.
Відповідач проти зазначеного заперечує, що і є причиною виникнення спору.
Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 173565,00грн за невірно зазначену масу вантажу за накладною №46915526 від 29.08.2025.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Частиною другою статті 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт"),
Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.
Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (частина перша статті 908 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).
Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача (стаття 6 Статуту залізниць України).
За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (частина перша статті 22 Статуту залізниць України).
Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини перша, друга та третя статті 23 Статуту залізниць України).
Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини перша та друга статті 24 Статуту залізниць України).
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина четверта статті 52 Статуту залізниць України).
Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).
Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).
Згідно з пунктом 3 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.
Комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби (пункт 4 Правил складання актів).
Матеріалами справи підтверджується, що по прибуттю вагонів на станцію Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагонів №№ 56565328, 60461167 та 50055391 за результатами якого було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що складено комерційні акти №467004/331 від 03.09.2025, №467004/334 від 04.09.2025.
Зазначені комерційні акти за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, оформлені та підписані повноважними особами залізниці.
Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Як встановлено господарським судом, комерційними актами №467004/331 від 03.09.2025, №467004/334 від 04.09.2025 підтверджується наступне: 
- у вагоні №56565328 по документу тара перевірена 23800кг, нетто 69000кг, після зважування брутто 91400кг, тара перевірена з документа 23800кг, нетто 67600кг, що менше документа на 1400кг;
- у вагоні №60461167 по документу тара перевірена 23500кг, нетто 68500кг, після зважування брутто 90650кг, тара перевірена з документа 23500кг, нетто 67150кг, що менше документа на 1350кг;
- у вагоні №50055391 по документу тара перевірена 23400кг, нетто 69500кг, після зважування брутто 91250кг, тара перевірена з документа 23400кг, нетто 67850кг, що менше документа на 1650кг.
Пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту залізниць України).
За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).
З огляду на викладене, предмет доказування, а саме обставини допущеного відповідачем неправильного зазначення маси вантажів у зазначеному вагоні, доведений позивачем належними й допустимими доказами.
За вказаних обставин, всі наслідки за неправильність відомостей, зазначених у накладних, мають бути покладені на відповідача.
В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.
Відповідно до накладної №46915526 розмір провізної плати вантажу у вагонах №№ 56565328, 60461167, 50055391 становить - 11571,00грн.
Перевіркою розрахованої позивачем суми штрафу за неправильно зазначену у залізничних накладних масу вантажу порушень вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України не встановлено.
Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Враховуючи викладене, господарський суд доходить висновку про порушення відповідачем наведених вище вимог Статуту залізниць України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 173565,00грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування позовної давності, господарський суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище, відповідач у заяві просить суд застосувати до вимог про стягнення 173565,00грн штрафу шестимісячний строк спеціальної позовної давності відповідно до статті 137 Статуту залізниць України.
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 Цивільного кодексу України).
Позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. 
Зазначений шестимісячний термін обчислюється:
а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;
б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову (стаття 137 Статуту залізниць України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 Цивільного кодексу України).
Водночас, за приписами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Так, пунктом 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
Про порушення позивач дізнався при складанні комерційних актів від 03.09.2025 та 04.09.2025, якими виявлено невідповідність фактичної маси вантажу зазначеній масі вантажу вантажовідправником у відповідній накладній, в той час, як позовна заява подана позивачем до суду через систему "Електронний суд" 15.05.2026.
Враховуючи викладене, звернення позивача до суду відбулось в межах позовної давності, у зв`язку з чим, заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем за подання позову судовий збір у сумі 2662,40грн повністю покладається на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничних накладних масу вантажу у сумі 173565,00грн – задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) 173565,00грн - штрафу та 2662,40грн - витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 03.07.2026.

Суддя В.О. Татарчук