Справа № 211/4797/26 
Провадження № 3/211/1367/26
ПОСТАНОВА
іменем України

10 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лебеженко В.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2026 року о 13.43 год. в Кривий Ріг по пр. Університетський, 63, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ32108 д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху та перестроюванням не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоду для інших учасників дорожнього руху, під час перестроювання не дав дорогу т/з, що рухаються в попутному напрямку в тій смузі, на яку він перестроювався, при інтенсивному русі змінював смугу без мети об`їзду перешкоди, розвороту, повороту або зупинки. Зазначені дії створили загрозу безпеці дорожнього руху та примусили інших учасників дорожнього руху вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки, саме змінити напрямок руху та швидкість, чим порушив вимоги п.п. 9.2б, 10.1, 10.3, 11.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст.122 КУпАП.
Особа, як притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вину вчинені адміністративного проворушення визнав та просив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 122 КУпАП, який зобов`язався невідкладно сплатити.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне рішення.
Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Склад адміністративного правопорушення – це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).
Диспозицією ч.5 ст.122 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Тобто, для кваліфікації діяння, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, необхідним є встановлення будь-якого порушення, передбаченого ч.ч.1-4 ст.122 КУпАП, та настання наслідків у вигляді примушення інших учасників дорожнього руху різко змінювати швидкість, напрямок руху або вживати інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Тому, відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП настає не за саме порушення вимог ПДР України, а за те, що порушення таких вимог спричинило наслідки, які зазначені в ч.5 ст.122 КУпАП.
Відповідно до п. 9.2б Правил дорожнього руху України знаки водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Відповідно до п. 11.11 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.5 ст. 122 КУпАП підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 643199 від 17.04.2026 року (а.с.1); відтвореними в судовому засіданні відеозаписами з бодікамер поліцейських від 17.04.2026 року, які містять фіксацію обставин складання працівниками поліції щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4).
Виходячи з представлених суду матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.
Суд вважає вищезазначені докази належними і допустимими на підставі яких достатньо підстав, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.
Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.
З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення та інших вимог ст.33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість застосування до винного адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч.5 ст. 122 КУпАП.
Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33-35, ч. 5 ст. 122, ст. ст. 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, ч.ч.1, 2, 3 ст. 294, ч.1 ст. 303 КУпАП, суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) грн. 00 коп. в дохід держави.
Отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Дніпропетровська область/21081300, ЄДРПОУ 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA758999980313020149000004001, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Серія ______ та № ______ протоколу.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA908999980313111256000026001, Код класифікації бюджету – 22030106, Код суду 26371308.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Роз`яснити, що згідно з ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до органу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Лебеженко