ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/7235/24 пров. № А/857/9859/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області за №192550004777 від 31.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до його страхового стажу періодів роботи відображених у трудових книжках та архівних довідках;
зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи у Копичинецькій ВТК із 21.11.1978 по 16.10.1979 та із 10.02.1982 по 11.08.1982; у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації із 06.05.1985 по 27.02.1988, із 21.03.1988 по 24.04.1989; у Копичинецькому ККП із 26.04.1989 по 01.06.1993; колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» із 02.06.1993 по 31.12.1998 та призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із дати звернення 22.10.2024.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №192550004777 від 30.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про призначення з 19.10.2024 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу такі періоди трудової діяльності:
з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області;
з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації;
з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому комбінаті комунальних підприємств;
з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.
У задоволенні решти позовних вимог - відмолено
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до частини 2 статті 26 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до ст. 24 Закону № 1058-ІУ страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004).
Згідно статті ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-УІП трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція № 162).
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Звертає увагу, що згідно п. 3 Порядку № 637 передбачено, що коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
22.10.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.10.2024 №192550004777 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 30.10.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи не менше 21 року, як відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-ІУ
Згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку страховий стаж особи становить 8 років 29 днів.
При прийнятті рішення суд І інстанції дійшов хибного висновку щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи:
-з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області, з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому комбінаті комунальних підприємств згідно трудової книжки від 21.11.1978 серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на першій сторінці трудової книжки 18.10.1960 не відповідає паспортним даним заявника 18.10.1961;
-з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, згідно трудової книжки від 02.02.1994 серії НОМЕР_2 , оскільки повністю не зазначена дата народження заявника, зазначено лише рік народження.
Окрім того, відсутні підстави для врахування при визначенні права на пенсію архівної довідки №702 від 28.09.2021, оскільки вказана довідка видана на особу ОСОБА_2 (по-батькові не вказано).
Крім того обчислення стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 63 роки, 22.10.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши необхідні документи.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого від 30.10.2024 №192550004777 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 (а.с.4).
У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 8 років 29 днів, що додатково підтверджується розрахунком стажу (а.с.4-5).
За змістом оскаржуваного рішення за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:
періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 21.11.1978 серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на першій сторінці трудової книжки ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає паспортним даним заявника 18.10.1961;
періоди роботи згідно трудової книжки від 02.02.1994 серії НОМЕР_2 , оскільки не розкрита дата народження заявника, зазначено лише рік народження;
період роботи згідно довідки від 28.09.2021 № 702, оскільки відсутнє по батькові (а.с.4).
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та такими, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відтак суд слушно зауважив, що законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Враховуючи вказане вище правильним є твердження суду першої інстанції, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача, дата заповнення 21.11.1978, вбачається, що розділ «Відомості про роботу» містить такі записи щодо його трудової діяльності:
з 09.11.1978 по 16.10.1979 прийнятий робочим на будівництві в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області, підстава: наказ №106 від 10.11.1978, наказ №112 від 15.10.1979;
служба в армії,
з 10.02.1982 по 11.08.1982 прийнятий робочим в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області, підстава: наказ №14 від 10.02.1982, наказ №97 від 25.08.1982;
з 26.08.1982 по 02.03.1985 навчання в Бучацькому сільгосптехнікумі,
з 06.05.1985 по 27.02.1988 прийнятий на посаду агрохіміка в Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, підстава: наказ №31 від 05.05.1985, наказ №17 від 26.02.1988,
з 21.03.1988 по 24.04.1989 прийнятий на посаду агрохіміка-радіолога (20.06.1988 переведений на посаду агрохіміка) в Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, підстава: наказ №21 від 21.03.1988, наказ №35 від 24.04.1989,
з 26.04.1989 по 01.06.1993 прийнятий на роботу майстра (18.06.1990 переведений на посаду маляра) в Копичинецькому комбінаті комунальних підприємств, підстава: наказ №16 від 26.04.1989, наказ №29 від 01.06.1993.
Вказані вище записи є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, виконані належним чином посадовими особами, засвідчені їх підписами та скріплені печатками підприємств (а.с.8-9).
Крім того, позивачем надано трудову книжку колгоспника, видану ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.02.1994, яка містить такі записи періодів роботи позивача:
запис №1, 01.06.1993, прийнятий на роботу в колгосп «Україна» робочим млина,
запис №2, 23.07.1997, членство в колгоспі припинено у зв`язку з реорганізацією КСП у ТзОВ,
запис №3, 23.07.1997, переведений на роботу в ТзОВ робочим млина у зв`язку з реорганізацією КСП у ТзОВ,
записи засвідчені підписами відповідальної особи та скріплений печаткою (а.с.7 зворот).
Також у трудовій книжці позивача є записи (спірних періодів) стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік за період з 1993 по 2001 роки (а.с.7).
Як вбачається із згаданого вище спірного рішення відповідача, до страхового стажу позивача незараховані періоди роботи згідно з першою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на першій сторінці трудової книжки, ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає паспортним даним заявника 18.10.1961 та періоди роботи по другій трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки вказана неповна дата народження, зазначено лише рік народження 1961.
Надаючи оцінку вказаним твердженням щодо недоліків заповнення титульного аркуша трудових книжок, суд першої інстанції вірно врахував порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (11.02.1982), який був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).
Відповідно до пункту 2.10 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової крижки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю без скорочення або заміни імені і по батькові ініціалами) і дату народження вказують на підставі паспорта чи свідоцтва про народження. 
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкція №162).
При цьому суд слушно зауважив, що аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за N 110 (далі - Інструкція № 58).
З титульного аркуша трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 вбачається, що в графі дата народження вказано « 1961», що відповідає року народження ОСОБА_1 (а.с.22).
На титульному аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вказана дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто допущено помилку у році народження, бо правильним є 1961 (а.с.10 зворот).
Також в трудових книжках наявні підписи осіб, уповноважених на видачу трудових книжок та відбиток печатки підприємства, уповноваженими особами якими було заповнено трудові книжки.
Згідно паспортних даних датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10 зворот). Дата народження ОСОБА_1 на титульній сторінці його трудових книжок зазначено неповністю, а в другому випадку невірно.
При цьому, суд підставно зауважив, що такий недолік як неповна чи невірна дата народження у трудовій книжці особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.
При цьому суд правильно вказав, що обов`язок щодо належного заповнення трудових книжок покладено на роботодавця, а не працівника. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Так, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, суд віно вважав, що трудові книжки позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, відповідні записи трудових книжок за період трудової діяльності ОСОБА_1 є належними та допустимими доказами на підтвердження наявного у нього трудового стажу.
Отже, до його страхового стажу підлягає зарахуванню трудова діяльність з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК; з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому ККП.
Додатково на підтвердження вказаних відомостей в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 про виконання річного мінімуму та нараховану заробітну плату за період з 1993 року по 2001 рік, позивач надав архівну довідку №702, видану 28.09.2021 трудовим архівом Гусятинської селищної ради, яка містить аналогічні за змістом дані, що й у трудовій книжці колгоспника про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік. Зазначена довідка видана на підставі книги обліку розрахунків по оплаті праці селянської спілки «Україна», ТзОВ «Україна» місто Копичинці Гусятинського району за 1993 по 2000 роки.
Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача, період роботи в колгоспі «Україна» відповідно до наданої трудової книжки колгоспника не зарахований, через недолік заповнення титульного аркуша трудової книжки (про що уже зазначалось вище), а відомості довідки від 28.09.2021 №702 про цей же період не взяті до уваги, бо в довідці відсутнє по батькові.
Згідно матеріалів справи, дійсно по батькові у відомостях про особу в архівній довідці від 28.09.2021 відсутнє (а.с.6). Однак, такий недолік ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу, бо мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 дата заповнення 02.02.1994.
Зміст довідки з вказаними періодами роботи відповідає та узгоджується з відомостям трудової книжки позивача, а також містить повні відомості про ПІБ працівника, тому у відповідача було достатньо доказів для висновку, що такі документи та відомості стосуються саме ОСОБА_1 .
Обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.
Відтак суд вірно вважав, що періоди трудової діяльності позивача, вказані в архівній довідці №702, виданій 28.09.2021 трудовим архівом Гусятинської селищної ради, що додатково підтверджуються належними записами трудової книжки серії НОМЕР_2 підлягають до зарахування до страхового стажу з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Україна».
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 22.10.2024, то суд правильно врахував, що нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 63 роки 18.10.2024, тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.
Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складає 8 років 29 днів (а.с.4-5), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.4).
Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 21 років, то у матеріалах справи відсутній розрахунок такого стажу і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому правильним є твердження про те, що суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.
Відтак, суд обґрунтовано вважав, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 22.10.2024 про призначення пенсії за віком. Відтак позов підлягає частковому задоволенню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №500/7235/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко