Справа № 606/61/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В. 
розглянув у м. Теребовлі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства "Споживчий центр" звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №11.04.2025-100002774 від 11.04.2025 у розмірі 9050 грн. та судовий збір - 2662,40 грн. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 02.01.2025 утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентах 3920,00 грн., комісії 210,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 420 грн. та неустойки 1500,00 грн. 
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.01.2026 відкрито провадження по справі, призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженню.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в резолютивній частині позову просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання не повідомив.
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
Як вбачається з матеріалів справи 11.04.2025 року ОСОБА_1  звернувся до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою та пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) в розмірі 1000 гривень, строком на 168 днів, які підписані одноразовим ідентифікатором «Е 569».
В п.3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) вказано, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Відповідно до п.4.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .
Згідно підтвердження кредитного договору № 11.04.2025-100027741 від 11.04.2025 відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 11.04.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) підтверджують укладення електронного кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником. Сума кредиту: 1000,00 гривень. Строк, на який надається кредит - 168 днів з дати його надання. Процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується потягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 7 % від суми кредиту та становить 70, 00 грн. Неустойка – 15,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Як вказано в квитанції «IPay» №1-0901 від 09.01.2026 року, відповідно до договору на переказ коштів було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта 11.04.2025 року 1000 грн., номер карти 5375235122579855, призначення платежу: видача за договором кредиту №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025.

Як вказано в квитанції «IPay» №1-0901 від 09.01.2026 року, відповідно до договору на переказ коштів було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта 13.04.2025 року 1000 грн., номер карти НОМЕР_2 , призначення платежу: видача за договором кредиту №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025.
Як вказано в квитанції «IPay» №1-0901 від 09.01.2026 року, відповідно до договору на переказ коштів було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта 16.04.2025 року 1000 грн., номер карти НОМЕР_2 , призначення платежу: видача за договором кредиту №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025.
Кредитний договір (оферти) №11.04.2025-100002774 від 11.04.2025 року було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 13.04.2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 ; строк на який надається кредит- 166 днів днів з дати надання, який підписано одноразовим ідентифікатором К929.Відповідно до п. 1.1 Додаткового договору сума кредиту з дати укладення даного договору становить 2000 грн., яка складається з усіх траншів, зазначених в договорі та в укладених сторонами додаткових Договорах.
Кредитний договір (оферти) №11.04.2025-100002774 від 11.04.2025 року було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 16.04.2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 ; строк на який надається кредит- 163 днів з дати надання, дата повернення 25.09.2025, який підписано одноразовим ідентифікатором К429. Відповідно до п. 1.1 Додаткового договору сума кредиту з дати укладення даного договору становить 3000 грн., яка складається з усіх траншів, зазначених в договорі та в укладених сторонами додаткових Договорах.
Як вказано у довідці-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає 9050 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентах 3920,00 грн., комісії 210,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) та неустойки 1500,00 грн.. Проценти по кредиту нараховані за період з 11.04.2025 року по 25.09.2025 року. 
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Положеннями ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України).
Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 уклала кредитний договір, шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора «Е 569», 11.04.2025заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальниця ознайомилась 11.04.2025 за відповідним посиланням. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положеннястатті 638 ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З наданої довідки розрахунку про стан заборгованості за укладеним договором №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає 9050 грн.
Тобто, Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 кредит, шляхом перерахування суми кредиту на його реквізити, однак в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідачка та умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість.
Отже, позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 3000 грн. основний борг; 3920,00 грн.- процентипідлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 210 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 420 грн., та неустойки в розмірі 1500,00 грн суд зазначає наступне.
Згідно з підтвердження кредитного договору № 11.04.2025-10002774 від 11.04.2025 відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 11.04.2025 року - комісія, пов`язана з наданням кредиту – 7 % від суми кредиту та становить 70, 00 грн. 
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції станом на 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Правилами ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
З огляду на вказане, положення кредитного договору №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025 про сплату позичальником на користь банку комісії суперечать положенням ч.ч 1,2 ст.11Закону України«Про споживчекредитування» є нікчемними з моменту укладення цього правочину.
За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 630 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та такими, що не підлягають задоволенню.
Окрім того, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду даної справи.
Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 1500,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення такої неустойки.
Позивач поніс витрати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Судом задоволено позов на суму 6920 грн із 9050 грн, що становить 76,46%.
В силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2035,67 гривень судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" суму заборгованості за кредитним договором №11.04.2025-10002774 від 11.04.2025 рокув розмірі 6920 грн. (шість тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, з яких заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., заборгованість по процентах 3920,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2035 (дві тисячі тридцять п`ять) гривні 67 копійок.
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ТОВ «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ: 37356833 адреса місцезнаходження: вулиця Саксаганського, 133 а м. Київ, 01032.
Відповідач:  ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області