ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. Справа№ 910/14498/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Горбасенка П.В. 
Тищенко О.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження (без виклику сторін)

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення 
подану за результатами розгляду 
апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 (повний текст складено 06.02.2026)
у справі № 910/14498/25 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
про стягнення 249 787,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - відповідач) про стягнення 249 787,60 грн., з яких 108 024,48 грн. збитків за процентами, 108 683,21 грн. інфляційних втрат та 33 079,91 грн. 3 % річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 у справі № 910/14498/25 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 у справі № 910/14498/25 скасувати та ухвалити в нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 (колегія суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 у справі № 910/14498/25 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 у справі № 910/14498/25 залишено без змін.
30.04.2026 через Електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25, в якій заявник просить ухвалити додаткове судове рішення у справі № 910/14498/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 950,00 грн.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 30.04.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Хрипун О.О.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 № 09.1-08/1356/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/14498/25 для вирішення питання щодо подальшого руху заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відрядженні у період з 02.05.2026 по 10.05.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 справа № 910/14498/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Горбасенко П.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі № 910/14498/25:
- прийнято до розгляду визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Горбасенко П.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25, розгляд якої ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання);
- встановлено іншим учасникам справи строк для подання пояснень щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 впродовж 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
06.05.2026 до суду від відповідача надійшла заява, в якій викладені заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25, в який відповідач просить суд заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового судового рішення - залишити без задоволення; у разі ухвалення додаткового судового рішення за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» та стягнення витрат на професійну правничу допомогу - зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивача, які покладаються на ТОВ «Оператор ГТС України» на 99,99 %.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно із ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України):
- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);
- у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);
- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, а в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат при розгляді справи у спрощеному провадження до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови.
При цьому, за змістом положень ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З матеріалів справи слідує, що:
- у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції орієнтовно у сумі 7 000,00 грн., фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи, а також заявляло, що докази про надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (а.с. 139); 
- заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25, до якої додані докази понесення витрат, надійшла до суду 30.04.2026, тобто у п`ятиденний строк після прийняття судом апеляційної інстанції постанови.
Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем, як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.
Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;
- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
На підтвердження факту понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії:
- Договору № 20/11/25 про надання правничої допомоги від 20.11.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Сокіл» (а.с. 60);
- Додаткової угоди від 20.11.2025 до Договору № 20/11/25 про надання правничої допомоги від 20.11.2025 (а.с. 61);
- ордеру серії АІ №2055975 від 20.11.2025 (а.с.62);
- акту приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору № 20/11/25 про надання правничої допомоги від 20.11.2025 з переліком наданих послуг на суму 4 950,00 грн. (а.с. 159);
- платіжної інструкції № 6009 від 30.04.2026 (а.с. 60).
Наданими позивачем документами підтверджено наступне.
Під час розгляду справи № 910/14498/25 інтереси позивача представляв адвокат Радченко Олександр Павлович на підставі Договору № 20/11/25 про надання правничої допомоги від 20.11.2025, ордеру серії АІ №2055975 від 20.11.2025.
20.11.2025 між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Сокіл» (далі - АО «Сокіл») в особі голови Радченка Олександра Павловича (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (клієнт) укладено Договір № 20/11/25 про надання правничої допомоги (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору АО «Сокіл» взяло на себе зобов`язання надати правничу допомогу ТОВ «Теплоенергокомплект» у справі про стягнення з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» коштів в порядку та на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов`язується у свою чергу оплачувати виконавцю гонорар за надання правничої допомоги згідно ст. 3 даного договору.
Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами Договору у додатковій угоді до даного Договору.
Відповідно до п. 5.1. Договору цей Договір укладений на необмежений строк.
Додатковою угодою №1 від 20.11.2025 до Договору (далі - Додаткова угода) ТОВ «Теплоенергокомплект» та АО «Сокіл» визначили порядок обчислення та оплати гонорару виконавця за надання правничої допомоги клієнту, зокрема:
- п. 3 Додаткової угоди: гонорар за надання правничої допомоги обраховується шляхом множення загальної кількості годин, затрачених виконавцем на надання правничої допомоги клієнту, на вартість однієї години надання правничої допомоги;
- п. 4 Додаткової угоди: за домовленістю сторін вартість однієї години надання правничої допомоги становить 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень; 
- п. 8 Додаткової угоди: оплата гонорару здійснюється клієнтом, шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок виконавця, але в будь-якому разі не пізніше п`яти днів з дати підписання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.
Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.04.2026 до Договору ТОВ «Теплоенергокомплект», як клієнт, та АО «Сокіл», як виконавець, погодили зміст, тривалість та вартість наданої виконавцем правничої допомоги клієнту у справі № 910/14498/25 у Північному апеляційному господарському суді,зокрема:
- підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу: кількість годин - 1,1, загальна вартість - 4 950,00 грн.
Вказаний Акт підписаний обома сторонами без зауважень/претензій щодо якості виконаних робіт (наданих послуг).
Відповідно до платіжної інструкції №6009 від 30.04.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Сокіл» на підставі Договору від 20.11.2025 та акту-приймання передачі від 30.04.2026 4950,00 грн.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу адвокатом Радченком Олександром Павловичем послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом апеляційної інстанції, слід зазначити таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У наданих запереченнях відповідач просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а у разі ухвалення додаткового рішення - зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу на 99,99 % у зв`язку з їх неспівмірністю, пославшись на те, що:
- до суми витрат на професійну правничу допомогу представник позивача включив витрати пов`язані з підготовкою та складанням одного процесуального документу - відзиву на апеляційну скаргу;
- дана справа не є складною та не потребує витрачання значного часу для підготовки процесуальних документів;
- враховуючи мінімальну заробітну плату в Україні на 2026 рік у розмірі 8 647,00 грн. (або 52,00 грн. за годину) у порівняні з заявленими витратами, понесеними позивачем у розмірі 4 950,00 грн. за підготовку 1-го процесуального документу, виникає питання непропорційної оплати праці;
- вартість однієї години надання правничої допомоги представником позивача становить 4 500,00 грн., що є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Стосовно доводів відповідача про неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаним представником позивача обсягом робіт, колегія суддів зазначає про те, що саме відповідач повинен довести невідповідність заявленої позивачем до стягнення вартості послуг з юридичного супроводу вимогам чинного законодавства та обставинам справи, проте відповідачем фактично не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така неспівмірність. 
Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується представництво Адвокатським бюро «Сокіл» інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, в той час як відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність суми гонорару в розмірі 4 950,00 грн. у цій справі вимогам чинного законодавства та обставинам справи.
При цьому колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що понесення таких витрат позивачем було наслідком саме дій відповідача щодо апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.
В свою чергу надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.
Матеріалами справи підтверджується представництво Адвокатським об`єднанням «Сокіл» інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, в той час, як відповідач у запереченнях фактично просить взагалі відмовити у стягненні вартості таких послуг або зменшити їх розмір на 99,99 %, тобто до 0 грн. 50 коп., що явно не відповідає середньому розміру цін на ринку та, відповідно, не відповідає принципу господарського судочинства, передбаченому у п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, а саме відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Інші доводи, наведені відповідачем у заяві про зменшення судових витрат, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовують вищевикладене.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного між ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/1929/19 від 09.06.2022
Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.
Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 колегією суддів задовольняється повністю. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14498/25 задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, місто Київ, проспект Гузара Любомира, 44, ЄДРПОУ 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04128, місто Київ, вулиця Академіка Туполєва, 16, оф. 17, ЄДРПОУ 23390015) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, у розмірі 4 950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
3. Видачу наказу із зазначенням реквізитів сторін доручити Господарському суду міста Києва.
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 19.05.2026.

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді П.В. Горбасенко

О.В. Тищенко