Єдиний унікальний номер судової справи 201/4576/26
Номер провадження 3-зв/201/4/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року  м. Дніпро
вул. Юрія Горовця, буд. 13

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючого - судді Ополинської І.Г.,
при секретарі судового засідання – Денисенко А.М., 
за участю сторін справи про адміністративне правопорушення:
заявника (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) – ОСОБА_1 , 
захисника – адвоката Ткачука В.А. (в режимі відеоконференції),
захисника – адвоката Боровик Л.О.,
потерпілих – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П. від участі у розгляді справи № 201/4576/26 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

18 червня 2026 року ОСОБА_1 до канцелярії Соборного районного суду міста Дніпра подано заяву про відвід судді Мельниченка С.П. від участі у розгляді справи № 201/4576/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Свою заяву ОСОБА_1 мотивував наявністю обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді Мельниченка С.П. при розгляді означеної справи, які обумовлені наступним.
Так, 21 березня 2026 року о 12 годині 56 хвилин за адресою: м. Дніпро, Соборний район, вул. Набережна Перемоги, буд. 70 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW ХЗМ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . За результатами вказаної дорожньо-транспортної події відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, який перебуває на розгляді у судді Мельниченка О.П. після задоволення його заяв про відвід суддів Гончаренка В.М. та Антонюка О.А.
За твердженням заявника, непідготовленість судді до розгляду справи, необізнаність з її матеріалами та поверхневе ставлення до виконання своїх обов`язків, викликає у нього обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Мельниченка С.П. 
Зокрема, 17 червня 2025 року відкриваючи судове засідання суддя Мельниченко С.П. спочатку оголосив про розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Антонюка О.А., а після того, як його захисник зауважив на тому, що вказана заява розглянута, оголосив перерву для підготовки до розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
На думку заявника, цього часу на підготовку та вивчення матеріалів справи судді Мельниченку С.П. було замало, а тому під час розгляду цієї справи по суті він відмовив у задоволенні поданого ним клопотання про витребування відеозаписів із боді-камер патрульних поліцейських, які складали процесуальні документи безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Тож, на думку заявника, наведені обставини у їх сукупності викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П. при розгляді вказаної справи, а тому просив відвести суддю з викладених ним підстав. 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2026 року для розгляду вказаної заяви про відвід визначено суддю Соборного районного суду міста Дніпра Ополинську І.Г. 
Розгляд вказаної заяви про відвід судді призначений на 22 червня 2026 року з викликом учасників справи. 

В судовому засіданні Шелобаєв І.М. підтримав свою заяву про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П. від розгляду справи № 201/4576/26 та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав. 
При цьому, підтвердив, що суддею Мельниченком С.П. задоволено клопотання сторони захисту про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за участі його захисника Ткачука В.А. та з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
До того ж, вказав, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього був розпочатий після перерви, яку суддя Мельниченко С.П. взяв для вивчення матеріалів цієї справи. Під час розгляду справи він та ОСОБА_2 надали пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Після чого, суддею розглянуто ряд поданих ним клопотань, в одному з яких відмовлено, досліджені докази та оголошено перерву до 19 червня 2026 року у зв`язку із неможливістю дослідити відеозапис з технічних причин, оскільки у представника потерпілого Камінського Д.Е., яка приймала участь в режимі відеоконференції за допомогою мобільного телефону, не відобразилось відео. Наступного дня ним прийнято рішення про подання заяви про відвід судді Мельниченка С.П., оскільки він не був впевнений у тому, що суддя задовольнить подані ним клопотання в межах розгляду цієї справи. Напередодні призначеного судового засідання з розгляду вказаної справи, 18 червня 2026 року ним до канцелярії суду подану заяву про відвід судді Мельниченка С.П. 
При цьому, вказав, що у судове засідання 19 червня 2026 року він не з`явився, оскільки розумів, що подана ним заява про відвід судді Мельниченка С.П. унеможливлює здійснення суддею подальшого розгляду справи. Про подану ним заяву про відвід суддю Мельниченка С.П. не повідомив.
Водночас, підтвердив, що до початку судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, він та його захисники не скористалися своїм правом та не заявили відвід судді Мельниченку С.П. з наведених ним підстав, зокрема, непідготовленості судді та відкриття судового засідання за іншою справою.
Інші доводи заявника ОСОБА_1 не стосувалися предмету цього розгляду.

Захисник Боровик Л.О. підтримала заяву ОСОБА_1 та наполягала на її задоволенні з викладених у ній підстав. Інші доводи захисника зводились до незгоди з процесуальними рішеннями судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно її підзахисного.

Захисник Ткачук В.А. підтримав заяву ОСОБА_1 та наполягав на її задоволенні з викладених його підзахисним підстав. 
Зауважив на тому, що підставою для відводу судді Мельниченко С.П. є саме ті обставини, що останній вийшов в судове засідання непідготовленим, оголосивши про слухання заяви про відвід судді Антонюка О.А. замість розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також оголошення суддею перерви для ознайомлення з матеріалами справи, яка, на думку захисника, є недостатньою для ретельного вивчення цієї справи. Під час розгляду справи по суті, суддею Мельниченко С.П. було відмовлено у задоволенні обґрунтованого та вмотивованого клопотання ОСОБА_1 про витребування з Управління патрульної поліції відеозапису з боді-камер поліцейських, які прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди та фіксували її наслідки. Прийняте суддею рішення захисник пов`язує з тим, що суддя Мельниченко С.П. у достатній мірі не вивчив матеріали справи, що потягло відмову у задоволенні клопотання з формальних підстав. Наведені обставини викликають у його підзахисного ОСОБА_1 обґрунтовані сумніви в неупередженості судді та його об`єктивності, що, на його думку, є безумовною підставою для відводу останнього. 
Вказані обставини були відомі стороні захисту до початку судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , втім, відповідна заява про відвід судді Мельниченка С.П. з цих підстав подана не була. 
При цьому, не подання заяви про відвід з цих підстав захисник мотивував відсутністю часу на її підготовку та наявністю довіри до судді Мельниченка С.П., який задовольнив клопотання сторони захисту про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Потерпілий Камінський Д.Е. заперечував проти задоволення заяви Шелобаєва І.М. про відвід судді Мельниченка С.П. та підтримав правову позицію свого представника Тертишної К.О. у повному обсязі.
Вважав, що ОСОБА_1 зловживає правом на відвід та у такий спосіб намагається затягнути розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Тертишна К.О., будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заперечення на заяву Шелобаєва І.М. про відвід судді Мельниченка С.П.
Зокрема, представник Тертишна К.О. вважала подану ОСОБА_1 заяву про відвід судді Мельниченка С.П. необґрунтованою та безпідставною, як і дві попередні. Зауважила на тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був розпочатий по суті 17 червня 2026 року, до початку розгляду якої жодних заяв від ОСОБА_1 та його захисників про відвід судді не надходило, у судовому засіданні оголошено перерву до 19 червня 2026 року через технічну неможливість перегляду відеозапису, оскільки на її мобільному телефоні не відобразилося відео.
Втім, 19 червня 2026 року ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися, хоча перебували в приміщенні суду та втретє подали безпідставний відвід судді, виключно з метою затягування розгляду справи та спливу тримісячного строку притягнення до відповідальності, в тому числі, і від відшкодування потерпілій стороні завданої матеріальної шкоди. Просила відмовити у задоволенні заяви про відвід судді та повернути справу для продовження розгляду та вирішення по суті. 

Потерпілий ОСОБА_2 не заперечував проти розгляду заяви про відвід судді Мельниченка С.П. за відсутності його представника.
Інші учасники судового засідання не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Тертишної К.О. 

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , захисників Боровик Л.О. та Ткачука В.А., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали судової справи № 201/4576/26 та заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П., суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Разом з тим, КУпАП не містить процесуального механізму вирішення заяв про відвід (самовідвід) судді під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. 
Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої провадження у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на характер правового регулювання та можливі наслідки для особи, має ознаки кримінального обвинувачення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішенні у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що провадження за КУпАП підпадає під дію гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції.
У рішенні "Шмауцер проти Австрії" від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньою - транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".
Діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді.
З огляду на відсутність у КУпАП спеціального правового регулювання щодо порядку розгляду заяв про відвід судді, суд вважає за необхідне застосувати аналогію права. Зазначений підхід узгоджується із загальновизнаним принципом права. відповідно для кого відсутність прямого нормативного регулювання не може бути підставою для не вирішення процесуального питання, що виникле під час здійснення правосуддя. 
Крім того, у пункті 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, вправі застосувати за аналогією відповідні процесуальні норми інших галузей процесуального права. 
Також Законом України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано незалежність судді під час здійснення правосуддя та встановлено заборону будь-якого незаконного впливу, втручання чи тиску на суд.
Відтак, враховуючи вимоги ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з метою додержання принципу законності, вважаю необхідним при вирішенні даної заяви про самовідвід, застосувати за аналогією загальні положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає підстави відводу (самовідводу) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід судді слід застосувати аналогію закону та перевірити відповідність заявлених підстав для відводу судді нормам діючого кримінального процесуального законодавства України.
Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. ст. 75 та 76 КПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України). 
Так частиною 1 ст. 81 КПК України встановлено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
За приписами ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Оцінюючи доводи заявника, суд також виходить із презумпції особистої безсторонності судді, яка є однією з фундаментальних гарантій здійснення правосуддя. Саме по собі суб`єктивне переконання учасника провадження щодо можливої упередженості судді без наведення об`єктивних та підтверджених доказами обставин не може бути достатньою підставою для його відводу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Фей проти Австрії», безсторонність суду оцінюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним. Суб`єктивний критерій передбачає оцінку особистих переконань і поведінки конкретного судді, тоді як об`єктивний критерій полягає у встановленні того, чи існували обставини, які могли б викликати у стороннього спостерігача обґрунтовані сумніви щодо безсторонності судді. 

Наведені у заяві обставини не свідчать про існування будь-яких передбачених законом підстав для відводу судді Мельниченка С.П., не підтверджують його особистої заінтересованості у результатах розгляду справи та не містять об`єктивних даних, здатних поставити під сумнів його незалежність чи безсторонність.
Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді разом з кінцевим процесуальним рішенням по справі з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на відмову у задоволенні поданих під час розгляду справи клопотань можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах суду від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18). В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Фактично доводи сторони захисту зводяться до незгоди з окремим процесуальним рішенням судді Мельниченка С.П. про відмову у задоволенні клопотання про витребування з Управління патрульної поліції відеозапису з боді-камер поліцейських та припущень заявника щодо можливого ухвалення суддею рішень про відмову у задоволенні інших поданих ним клопотань в межах розгляду справи.
Водночас, незгода учасника провадження з процесуальними діями чи рішеннями судді не може розглядатися як самостійна підстава для відводу, оскільки законність та обґрунтованість таких рішень підлягає перевірці виключно у встановленому законом порядку їх оскарження, а тому такі доводи заявника ОСОБА_1 є непереконливими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а припущення щодо подальшого можливого ухвалення суддею Мельниченком С.П. рішень про відмову у задоволенні інших поданим ним клопотань не містять під собою жодного об`єктивного підґрунтя і не заслуговують на увагу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені заявником аргументи не породжують об`єктивно обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді Мельниченка С.П., а стороною захисту не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про порушення гарантій незалежності та безсторонності суду.
Окрім цього, твердження сторони захисту про нібито непідготовленість судді до розгляду справи та недостатній час для вивчення матеріалів справи є непереконливими та носять суб`єктивний характер. Тим більше, суддя самостійно визначає час достатній для підготовки до розгляду справи.
Судом встановлено і це не заперечувалося жодним з учасників цього процесу, що суддя Мельниченко С.П. оголосив перерву для вивчення матеріалів даної справи перед початком її розгляду по суті. При цьому, суддя визначив той час, який вважав для себе достатнім, а тому доводи сторони захисту в цьому контексті не породжують об`єктивно обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді Мельниченка С.П. і не свідчать про його поверхневе ставлення до виконання своїх обов`язків.
Тим більше, наявність в матеріалах справи технічного запису судового засідання від 19 червня 2026 року під головуванням судді Мельниченка С.П., під час якого розпочато судовий розгляд справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надані пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної події, досліджені докази, розглянуті клопотання тощо, після чого, оголошено перерву з технічних причин у зв`язку з не відображенням відеозапису у представника потерпілого – Тертишної К.О., яка приймала участь в режимі відеоконференції, спростовує доводи сторони захисту щодо непідготовленості судді або його необізнаності з матеріалами справи.
До того ж, суд констатує, що до початку розгляду цієї справи сторона захисту не заявила судді Мельниченку С.П. відвід з цих підстав, як це передбачено положеннями ст. 81 КПК України, хоча ці обставини були їм достеменно відомі до розгляду справи по суті. 
Той факт, що заява про відвід судді Мельниченка С.П. подана ОСОБА_1 в ході судового розгляду після відмови суддею у задоволенні поданого стороною захисту клопотання, вказує на ознаки зловживання правом на відвід і обумовлене виключно незгодою з прийнятим рішенням, що не може слугувати самостійною підставою для відводу, як вже було зазначено вище. 
При цьому, твердження сторони захисту про відсутність перед початком розгляду справи по суті часу для підготовки письмової заяви про відвід судді, що, у свою чергу, потягло несвоєчасне подання такої заяви, є неспроможними, оскільки закон не встановлює для учасника процесу обов`язок подачі такої заяви у письмовій формі, а пов`язує її подання з волевиявленням особи та вмотивованістю відводу. 
Тим більше, як зазначив під час цього розгляду захисник Ткачук В.А., сторона захисту мала довіру до судді Мельниченка С.П., який задовольнив подані ними клопотання про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції та з повним фіксуванням процесу, що очевидно суперечить версії сторони захисту щодо відсутності часу для подачі заяви про відвід.

Інші доводи ОСОБА_1 та його захисників суддею не оцінюються, адже виходять за межі предмету цього розгляду.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, аргументи, якими заявник ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цим суддею, стороною захисту не надано.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що вказані заявником Шелобаєвим І.М. на обґрунтування заяви про відвід судді Мельниченка С.П., обставини не є об`єктивно виправданими, ґрунтуються на припущеннях і є такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами, а відтак у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити. 
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 2 КУпАП, ст. ст. 35, 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя , -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Мельниченка С.П. від участі у розгляді справи № 201/4576/26 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту постанови - о 17 годині 30 хвилин 23 червня 2026 року.

Суддя           І.Г. Ополинська