_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/20404/26
Провадження № 2-а/947/173/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2026 року зареєстровано позовну заяву, що надійшла через систему «Електронний суд», в якій позивач просить постановити рішення, яким постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 № R520774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона визнає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) від 06.05.2026р., якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн., – визнати протиправною та скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 № R520774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 06.05.2026 р. накладено на  ОСОБА_1  штраф у сумі 17000 грн. Згідно Постанови за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що відповідач не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач категорично не визнає свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, зазначає, що на момент розгляду справи сплинув строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначає, що відповідач розглянув справу без своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не звернув увагу на відсутність доказів вчинення правопорушення, а також не перевірив сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з подальшим закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Позивач зазначає, що ніколи не отримував від відповідача жодних повісток та викликів. 24.04.2026 р. наказом начальника військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено з військової служби у запас за сімейними обставинами, а також надано припис щодо прибуття до відповідача для взяття на військовий облік. Стверджує, що 28.04.2026 р. (на виконання вимог закону та припису) він самостійно прибув до відповідача, написав відповідну заяву та надав військовий квиток з необхідним переліком документів для взяття його на військовий облік. 30.04.2026 р. відповідач взяв  ОСОБА_1  на військовий облік. Однак, 01.05.2026 р. у мобільному застосунку РЕЗЕРВ+ позивачем виявлено, що 30.04.2026 року відповідач звернувся до Нацполіції щодо адміністративного затримання  ОСОБА_1 (причина: «Не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 »). Не погодившись із діями відповідача,  ОСОБА_1  одразу звернувся до нього, а також ІНФОРМАЦІЯ_3 , сервісної підтримки застосунку РЕЗЕРВ+ з необхідними письмовими зверненнями (в тому числі усними по-телефону) в яких просив скасувати названий адміністративний розшук та закрити справу про адміністративне правопорушення. Свої вимоги аргументував тим, що не отримував, та ніяк в такі строки не міг отримувати, повісток від ТЦК та СП, має чинне ВЛК, дані оновив, правил військового обліку та мобілізаційної підготовки не порушував, окрім того не підлягаю призову на військову службу під час мобілізації за п. 12 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та звернувся до ЦНАП для реєстрації такого права в державних реєстрах. Зазначає, що станом на 05.05.2026 р. відповіді на свої звернення не отримав, що в цілому перешкоджало його праву на оформлення відстрочки та вільне пересування. Тому, позивач був вимушений звернутися до відповідача, через застосунок РЕЗЕРВ+, із заявою про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі, в результаті чого адміністративний розшук був знятий, а він отримав оскаржувану постанову, з якою категорично не згоден.
Зазначені постанови позивач вважає протиправними, складеними за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, за відсутності та без надання відповідних доказів його вини, такими, що підлягають скасуванню в повному обсязі.
Ухвалою судді від 19.05.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 22.06.2026 року на 11:30 год. Витребувано з  ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення за результатом розгляду якої щодо ОСОБА_1 було складено постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 № R520774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона визнає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) від 06.05.2026 р. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, – відмовлено.
28.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_3 надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити.
03.06.2026 року через систему «Електронний суд» від позивача  ОСОБА_1 надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву.
03.06.2026 року через систему «Електроний Суд» від представника відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_3 надійшли Заперечення на Відповідь на відзив на позовну заяву.
03.06.2026 року через систему «Електронний суд» від позивача  ОСОБА_1 надійшли Додаткові пояснення по справі.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином.
Позивач – ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у позовній заяві звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 № R520774 від 06.05.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона визнає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) накладено на  ОСОБА_1  штраф у сумі 17000 грн.
Згідно Постанови установлено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань – від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язан і з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. 
Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. 
Каліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. За визначенням у Законі України «Про оборону України», особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». 
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 є державними службовцями і на них поширюється дія Закону «Про державну службу». 
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Постанова №R520774 від 06.05.2026 року, в порушення вимог статті 283 КУпАП, не містить опису обставин, установлених при розгляді справи. В оскаржуваній постанові відсутня будь-яка конкретизація події правопорушення: не зазначено дату, час та місце, куди  ОСОБА_1  мав з`явитися за викликом, а також не вказано реквізити (номер та серію) повістки, яку  ОСОБА_1 отримав. Також немає доказів вручення  ОСОБА_1  повістки про виклик.
Твердження відповідача, що факт правопорушення (щодо неприбуття за вищевказаною повісткою від 25.05.2025 р.) було виявлено 30.04.2026 року не жодним доказом. Зі змісту вказаної повістки вбачається, що датою прибуття до відповідача є 04.06.2025 року. Саме цієї дати Відповідач встановив факт не виконання повістки, а також саме з цієї дати відповідач виявив факт адміністративного правопорушення, тобто саме з цієї дати починається строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП (3 місяці, адже правопорушення не є триваючим). 
Відповідач, під час винесення постанови № R520774 від 06.05.2026 р., не звернув уваги на пропуск строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
У відзиві представник відповідача звертає увагу суду, що  ОСОБА_1  самостійно через мобільний застосунок РЕЗЕРВ+ сформовано та подано заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його особистої участі. Однак, представником відповідача не надано жодних доказів визнання вини позивачем, а саме не прибуття за вищевказаною повісткою та не уточнення своїх даних. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно із ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у Постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням зазначеним у ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що оскаржувана постанова, складена відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 210-1, 247, 251, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 72, 77, 139, 241-243, 245, 246, 250, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративну позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, – задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 № R520774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності поданої особою заяви, в якій вона визнає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) від 06.05.2026р., якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя            О. М. Куриленко