ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1059/17 (909/356/25)	

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Орищин Г.В.
Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №01-05/3860/25 від 29.12.2025),
ОСОБА_2 (вх.№01-05/3875/25 від 29.12.2025),
ОСОБА_3 (вх. №01-05/3876/25 від 29.12.2025),
подану адвокатом Шайком Сергієм Валерійовичем,
апеляційну скаргу
ОСОБА_4 (вх.№01-05/3896/25 від 30.12.2025), 
ОСОБА_5 (вх. №01-05/3939/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_6 (вх. №01-05/3940/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_7 (вх. №01-05/3936/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_8 (вх. №01-05/3935/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_9 (вх. №01-05/3934/25 від 30.12.2025),
ОСОБА_10 (вх. №01-05/3933/25 від 30.12.2025), 
ОСОБА_11 (вх. №01-05/3938/25 від 30.12.2025),
подану адвокатом Лігінович Наталією Степанівною,
та апеляційну скаргу
ОСОБА_12 б/н від 13.01.2026 (вх. №01-05/144/26 від 14.01.2026), подану адвокатом Панченком Романом Васильовичем,
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 (повне рішення складено 10.12.2025, суддя Неверовська Л.М.)
у справі №909/1059/17 (909/356/25)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Флексіс»;
до відповідача 1: ОСОБА_4 ; 
відповідача 2: ОСОБА_5 ; 
відповідача 3: ОСОБА_6 ; 
відповідача 4: ОСОБА_7 ;
відповідача 5: ОСОБА_8 ; 
відповідача 6: ОСОБА_9 ; 
відповідача 7: ОСОБА_10 ; 
відповідача 8: ОСОБА_11 ; 
відповідача 9: ОСОБА_1 ; 
відповідача 10: ОСОБА_2 ; 
відповідача 11: ОСОБА_3 ; 
відповідача 12: ОСОБА_13 ;
відповідача 13: ОСОБА_12 ,
про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338131699,85 грн за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338131699,85 грн.

в межах справи №909/1059/17 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект»,

від апелянтів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ): не з`явився;
від апелянтів ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ): адвокат Подрез О.О. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів) 
від апелянта ( ОСОБА_12 ): адвокат Панченко Р.М. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
від позивача: адвокат Косарецький В.М. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
ліквідатор: арбітражний керуючий Новик Є.М. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) позов ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338131699,85 грн за зобов`язаннями ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338131699,85 грн - задоволено;
покладено субсидіарну відповідальність у розмірі 338 131 699,85 грн. за зобов`язаннями ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на:
- відповідача 1 ОСОБА_4 ; 
- відповідача 2 ОСОБА_5 ; 
- відповідача 3 ОСОБА_6 ; 
- відповідача 4 ОСОБА_7 ;
- відповідача 5 ОСОБА_8 ; 
- відповідача 6 ОСОБА_9 ; 
- відповідача 7 ОСОБА_10 ; 
- відповідача 8 ОСОБА_11 ; 
- відповідача 9 ОСОБА_1 ; 
- відповідача 10 ОСОБА_2 ; 
- відповідача 11 ОСОБА_3 ; 
- відповідача 12 ОСОБА_13 ;
- відповідача 13 ОСОБА_12 ;
стягнуто солідарно з відповідачів грошові кошти у розмірі 338 131 699,85 грн. на користь ПАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект».
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1049/17 (909/356/25) та відмовити ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» у задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 за зобов`язаннями ПрАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 коштів на користь банкрута в розмірі 338 131 699,85 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Також не погоджуючись з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) скаржники ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернулися до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1049/17 (909/356/25) повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до протоколу розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25), об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги та призначено розгляд справи на 11.02.2026.
Також не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано- Франківської області 19.11.2025 у справі № 909/1049/17 (909/356/25); задовільнити клопотання про витребування доказів та витребувати у Господарського суду Харківської області у справі №922/2250/16 ряд доказів; прийняти та дослідити під час апеляційного провадження новий доказ, а саме звіт про фінансовий стан ПАТ “Інвестиційна Компанія ”Енерго-Проект” від 09.01.2026, виготовлений ТзОВ “Бюро Арбітражного Керування”; скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1049/17 (909/356/25) повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТзОВ "Фінансова компанія "Флексіс" у задоволенні позову (заяви) про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338131699,85 грн за зобов`язаннями ПАТ “Інвестиційна Компанія ”Енерго-Проект” у повному обсязі, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000 грн. за подання апеляційної скарги.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_12 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) залишено без руху. 
19.01.2026 представник ОСОБА_12 подав клопотання (вх. №01-04/481/26) про прийняття та дослідження нових доказів до матеріалів справи та поновлення строків на їх подання.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, після усунення недоліків, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_12 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) та призначено розгляд справи на 11.02.2026.
06.02.2026 та 10.02.2026 на адресу суду від позивача надійшли відзиви (вх. №01-04/1155/26, №01-04/1145/26 та №01-04/1229/26) на апеляційні скарги, в яких позивач просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
10.02.2026 ліквідатор ПАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» арбітражний керуючий Новик Є.М. подав письмові пояснення (вх. №01-04/1250/26, №01-04/1253/26 та 01-04/1256/26) на подані апеляційні скарги, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 об`єднано апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (вх. №01-05/3860/25, №01-05/3875/25, №01-05/3876/25 від 29.12.2025), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (вх.№01-05/3896/25, №01-05/3933/25, №01-05/3934/25, №01-05/3935/25, №01-05/3936/25, №01-05/3938/25, №01-05/3939/25, №01-05/3940/25 від 30.12.2025) та апеляційну скаргу ОСОБА_12 б/н від 13.01.2026 (вх. №01-05/144/26 від 14.01.2026) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 в одне апеляційне провадження; розгляд справи відкладено на 23.02.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 залишено без розгляду клопотання ОСОБА_12 , викладене в апеляційній скарзі, про витребування в Господарського суду Харківської області доказів у справі №922/2250/16 та у Господарського суду Львівської області доказів у справі №914/1351/16; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_12 , викладеного в апеляційній скарзі, про прийняття нового доказу, а саме звіту про фінансовий стан ПрАТ “Інвестиційна Компанія “Енерго-Проект” від 09.01.26, виготовленого ТзОВ “Бюро Арбітражного Керування”; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_12 від 16.01.2026 (вх.№01-04-481/26 від 19.01.2026) про прийняття та дослідження нових доказів (а саме: копії договору купівлі-продажу цінних паперів № 12-040313 від 04.03.2013, що укладений між ПП “Радуга Буд” та ТзОВ “Вілік Буд”; копії додаткової угоди від 05.03.2013 до договору купівлі-продажу векселів №12-04313; копії договору поруки № 12-04313П2 від 12.06.2014, що укладений між ТзОВ “Радуга Буд”, ТзОВ “Вілік Буд” і ТзОВ “Трускавецьінвест”; копії договору факторингу №01-04/16-05 від 01.04.2016, укладеного між ТзОВ “Радуга Буд”, та ТзОВ “Факторингова компанія “Стандарт Кепітал”) та поновлення строків на їх подання; відкладено розгляд справи на 08.04.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 розгляд справи відкладено на 27.04.2026.
20.04.2026 представник позивача подав письмові пояснення у справі (вх. №01-04/3254/26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкладено розгляд справи на 12.05.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 відкладено розгляд справи на 03.06.2026.
В судовому засіданні 03.06.2026 представники апелянтів надали пояснення щодо викладених в апеляційних скаргах доводів про відсутність складу правопорушення в діях їхніх довірителів, просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог кредитора.
Ліквідатор та представник позивача проти задоволення вимог апеляційних скарг заперечили, просили залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши пояснення представників, після судових дебатів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та в порядку, визначеному у ст.219 ГПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 10.06.2026.
В судовому засіданні 10.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід скасувати з прийняттям нового судового рішення, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа №909/1059/17 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект».
Так, у листопаді 2017 року ліквідатор ПрАТ «Енерго-Проект» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» в порядку, передбаченому ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником).
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі №909/1059/17 ПрАТ «Енерго-Проект» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Микитюка А.І.
19.12.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання ПрАТ «Енерго-Проект» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2022 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс товариства, ліквідовано Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» як юридичну особу, провадження у справі закрито.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2022 ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2022 у справі №909/1059/17 про закриття провадження у справі про банкрутство скасовано, справу повернуто до місцевого господарського суду для подальшого розгляду на стадію ліквідаційної процедури.
Постановою Верховного суду від 04.03.2026 постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2022 у справі №909/1059/17 залишено без змін.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2023 повноваження арбітражного керуючого Микитюка А.І. як ліквідатора у справі припинено, ліквідатором ПрАТ «Енерго-Проект» призначено арбітражного керуючого Новика Є.М.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2024 замінено кредитора ТзОВ «Лангруп» на його правонаступника – ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» у справі №909/1059/17 про банкрутство АТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» в частині грошових вимог четвертої черги у розмірі 14524092,77 грн.
31.03.2025, в межах справи про банкрутство ПрАТ «Енерго-Проект», ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника, в якій просило суд покласти субсидіарну відповідальність у розмірі 338 131 699,85 грн за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_12 ; та стягнути солідарно відповідачів грошові кошти у розмірі 338131699,85 грн на користь ПрАТ «Енерго-Проект».

02.04.2025 ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» подало суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, виявлене заявником з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідачів, та заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти певні дії щодо юридичних осіб, засновниками яких згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є відповідачі.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про забезпечення позову відмовлено.
17.04.2025 ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» повторно подало заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2025 в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про забезпечення позову від 17.04.2025 - відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» задоволено частково, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) скасовано і прийнято нове рішення, яким заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про вжиття заходів забезпечення задоволено частково, вжито заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 .

Позовні вимоги кредитора про покладення на засновників, керівників та пов`язаних осіб боржника субсидіарної відповідальності у розмірі 338 131 699,85 грн, обґрунтовані тим, що під час здійснення ліквідаційної процедури жодних активів, за рахунок яких можна було б погасити вимоги перед кредиторами, в банкрута не виявлено, водночас ліквідатором було встановлено ознаки доведення товариства до банкрутства, зокрема, внаслідок нецільового використання банківсько кредиту, видачі та продовження економічно невигідного векселя, відсутності ведення господарської діяльності, невчинення дій для виведення товариства зі стану неплатоспроможності.

У заяві про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника позивач визначив таких відповідачів:

1. ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) як особа яка мала вирішальний вплив на банкрута та в період з 11.02.2012 по 18.04.2012 володіла 63 % акцій, а з 18.04.2012 по 30.03.2017 та володіла 100 % акцій ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період володіння частки акцій банкрута вчинені такі дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- внесені зміни до векселя серіїї АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше, ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”). Зокрема 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”;
- виведення коштів банкрута на особистий рахунок: згідно з випискою у ПАТ “Приват Банк”, в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року банкрутом на рахунок ФОП Лопушанська А.А. (код НОМЕР_1 ), яка була одночасно і засновником, були переведені грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу “повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013”, хоча такого договору не існувало;
- відсутність контролю та дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги на загальну суму 29 136 598,9 грн, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів.
2 ОСОБА_5 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) в період з 23.06.2011 по 18.04.2012 володів 37 % акцій банкрута ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та як наслідок мав вплив на прийняття рішень. У відповідний період володіння частки акцій банкрута вчинені наступні дії які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- використання коштів отриманих за кредитним договором № 433-230611 від 23.06.2011 в розмірі 5 685 720,00 доларів США, (еквівалентно 45 369 341,46 грн. станом на 30.06.2011) не на поповнення обігових коштів для використання у своїй господарській діяльності та відповідних КВЕД банкрута, з метою отримання прибутку банкрута, а на купівлю частки корпоративних прав в ТзОВ “Інвестиційно-інноваційний центр “Аквітанс” (код ЄДРПОУ 35532229) у ТзОВ “Есенсе” та ТзОВ “Трускавецьiнвест” на суму 45 485 762,00 грн. в якому були відсутні будь-які активи (рухоме/нерухоме майно), що було економічно не вигідно. 
Зокрема, 30.06.2011 банк перерахував ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» 5 685 720,00 доларів США. В цей же день банкрут здійснює продаж валюти та на підставі двох платіжних доручення здійснило оплату на користь ТзОВ “Трускавецьiнвест” (код ЄДРПОУ 30439207) та ТзОВ “Есенсе” (код ЄДРПОУ 34358279) коштів в розмірі 18 333 511,00 грн. та 27 152 251,00 грн. відповідно з призначенням платежу “Оплата за частку в статутному капiталi з/но дог. б/н вiд 30.06.2011 року без ПДВ”. Всього разом було сплачено 45 485 762 грн.;
- виведення частини коштів, отриманих за кредитним договором № 433-230611 від 23.06.2011, на пов`язану компанію. Зокрема, 30.06.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» на підставі платіжного доручення здійснило оплату на користь ТОВ “Есенсе” (код ЄДРПОУ 34358279) коштів в розмірі 27 152 251,00 грн. з призначенням платежу “Оплата за частку в статутному капiталi згідно дог. б/н вiд 30.06.2011 року без ПДВ” в якому єдиним засновником було ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»;
- безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія, будівля Галатаріоті, вулиця Лемесу 11 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ “ІІЦ “Аквітанс” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “ЖУЛЯНИ” (частка на суму 99 960,00 грн.), що зокрема підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, які додано до заяви. В той же час, в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав;
- відсутність контролю та дій щодо оздоровлення фінансової діяльності Банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які надалі було включено до реєстру вимоги кредиторів.
3. ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ), в період з 30.06.2011 до 13.12.2011 була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період перебування на посаді вчинені такі дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів
- внесені зміни до векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”). Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”;
- використання коштів отриманих за кредитним договором № 433-230611 від 23.06.2011 в розмірі 5 685 720,00 доларів США, (еквівалентно 45 369 341,46 грн. станом на 30.06.2011) не на поповнення обігових коштів для використання у своїй господарській діяльності та відповідних КВЕД банкрута, з метою отримання прибутку банкрута, а на купівлю частки корпоративних прав в ТзОВ “Інвестиційно-інноваційний центр “Аквітанс” (код ЄДРПОУ 35532229) у ТзОВ “Есенсе” та ТзОВ “Трускавецьiнвест” на суму 45 485 762,00 грн., в якому були відсутні будь-які активи (рухоме/нерухоме майно), що було економічно не вигідно. 
Зокрема, 30.06.2011 банк перерахував ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» 5 685 720,00 доларів США. В цей же день банкрут здійснює продаж валюти та на підставі двох платіжних доручень на користь ТзОВ “Трускавецьiнвест” (код ЄДРПОУ 30439207) та ТзОВ “Есенсе” (код ЄДРПОУ 34358279) коштів в розмірі 18 333 511,00 грн. та 27 152 251,00 грн. відповідно з призначенням платежу “Оплата за частку в статутному капiталi з/но дог. б/н вiд 30.06.2011 року без ПДВ”. Всього разом було сплачено 45 485 762 грн.;
- виведення частини коштів отриманих за кредитним договором № 433-230611 від 23.06.2011 на пов`язану компанію. Зокрема, 30.06.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» на підставі платіжного доручення здійснило оплату на користь ТзОВ “Есенсе” (код ЄДРПОУ 34358279) коштів в розмірі 27 152 251,00 грн. з призначенням платежу “Оплата за частку в статутному капiталi згідно дог. б/н вiд 30.06.2011 без ПДВ”, в якому єдиним засновником було ПрАТ «ІК «Енерго-Проект».
- безоплатне відчуження корпоративних прав де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11, 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТОВ “ІІЦ “АКВІТАНС” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, які додано до заяви. В той же час, в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав.
4. ОСОБА_7 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, адже він був директором пов`язаної компанії ТзОВ “Есенсе” (код ЄДРПОУ 34358279) та ТзОВ “ОРР “Жуляни” (код ЄДРПОУ 25410064), а також засновником ПП “Рост” (код ЄДРПОУ 22167870), де директором був ОСОБА_10 . Маючи вплив, відповідна особа вчинила такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийнято рішення про внесення зміни до Векселя серіїї АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169, а директором ОСОБА_7 .
5. ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ), в період з 22.12.2016 по 30.03.2017 була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період перебування на посаді вчинені наступні дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів.
6. ОСОБА_9 (ідентифікаційний код: НОМЕР_6 ), в період з 24.10.2013 до 06.01.2015 була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період перебування на посаді вчинені наступні дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів;
- сприяння у переведені коштів банкрута на особистий рахунок засновника – ОСОБА_4 . Так, згідно виписки у ПАТ “Приват Банк”, в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року на рахунок ФОП Лопушанська А.А. (код НОМЕР_1 ), яка була одночасно і засновником, банкрут перерахував грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу “повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013”, хоча такого договору не існувало.
7. ОСОБА_10 (ідентифікаційний код: НОМЕР_7 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, адже є батьком ОСОБА_4 , та з 2011 року був головою мандатної (лічильної) комісії ПрАТ «ІК «Енерго-Проект», а також обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. , яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 та як наслідок мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. Маючи вплив відповідною особою були вчинені наступні дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийнято рішення про внесення зміни до векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169;
- прийнято рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ “ІІЦ “Аквітанс” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що зокрема підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом які додано до заяви. В той же час в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав.
8. ОСОБА_11 (ідентифікаційний код: НОМЕР_8 ), в період з 13.12.2011 до 24.10.2013 був Головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період перебування на посаді вчинені наступні дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів;
- внесені зміни до векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”.
9. ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_9 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, був головою спостережної ради АТ “Єврогазбанк” (код 34693790), який надав кредит, який в подальшому було використано не за призначенням. Є близьким другом ОСОБА_10 та був його помічником депутата. З 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НОМЕР_10 та як наслідок мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. Маючи вплив відповідною особою були вчинені наступні дії які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- мав вплив на прийняття рішення про внесення зміни до векселя серіїї АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше, ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169;
- мав вплив на прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ “ІІЦ “Аквітанс” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що зокрема підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом, які додано до заяви. В той же час, в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав.
10. ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_11 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, адже є донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3 , а тому також має тісні зв`язки із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .
Додатковим доказом пов`язаності банкрута з ОСОБА_10 є те, що вони в різні проміжки часу були засновниками ЗАТ “Українська промислова компанія “Добромиль” (код ЄДРПОУ 13640988).
Так, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.02.2006 засновниками були ОСОБА_10 (розмір частки 273 440,00 грн.) та ОСОБА_15 (була засновником банкрута до 13.12.2011) (розмір частки 2 800,00 грн.), а вже 20.02.2006 відбулись зміни у складі засновників, за наслідками яких ОСОБА_10 вибув зі складу учасників і ними стали ОСОБА_15 (розмір частки 93 920,00 грн.), ОСОБА_16 (розмір частки 91 160,00 грн.) та ОСОБА_2 (розмір частки 91 160,00 грн.).
При цьому, саме в період коли всі вище перелічені особи займали посади адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., на початку 2014 року за нею було зареєстровано більше, ніж 25 об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який додано до заяви. Це в свою чергу може свідчити, що кошти, які були надані банкрутом на адресу підприємств, у яких засновником була ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) та в подальшому не повернуті, були направлені на купівлю цих об`єктів нерухомого майна. 
11. ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_12 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень. В 2012 році працював начальником Департаменту міжнародних ринків, капіталу та інвестицій в АТ “Єврогазбанк” та одружений із ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 яка є донькою ОСОБА_1 , а тому також має тісні зв`язки із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .
З 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 та, як наслідок, мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. Маючи вплив, відповідна особа вчинила такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийняття рішення про внесення зміни до векселя серіїї АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169;
- прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх), що своєю чергою мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТОВ “ІІЦ “Аквітанс” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом, які додано до заяви. В той же час в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав.
12. ОСОБА_13 (ідентифікаційний код: НОМЕР_13 ), в період з 06.01.2015 до 22.12.2016 була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». У відповідний період перебування на посаді вчинені такі дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів;
- сприяння увиведенні коштів банкрута на особистий рахунок засновника – ОСОБА_4 . Так, згідно з випискою з рахунку у ПАТ “Приват Банк”, в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року банкрутом на рахунок ФОП Лопушанської А.А. (код НОМЕР_1 ), яка була одночасно і засновником, були переведені грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу “повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013”, хоча такого договору не існувало.
13. ОСОБА_12 (ідентифікаційний код: НОМЕР_14 ), в розумінні КУзПБ є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень. З 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 та як наслідок мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. Маючи вплив, відповідна особа вчила такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийняття рішення про внесення зміни до векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний Кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169;
- прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Зокрема, 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом, які додано до заяви. В той же час, в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав;
- прийняття рішень щодо надання банкрутом фінансової допомоги підприємствам, де засновником було HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а саме: ТзОВ “Тофі” (код ЄДРПОУ 33790502) та ТзОВ “Прано Інвест” (код ЄДРПОУ 34414500).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ліквідатор арбітражний керуючий Новик Є.М. підтримав вимоги позовної заяви кредитора, просив її задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що позивач не довів складу правопорушення в їхніх діях, а також на те, що позивач покликається на правові норми Кодексу України з процедур банкрутства, які є значно суворішими та розширюють відповідальність порівняно з нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що діяв у 2011-2017 роках.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку щодо наявності у цьому конкретному випадку всіх складових елементів цивільного правопорушення з доведення до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» відносно відповідачів, а також щодо відсутності доказів на підтвердження добросовісної поведінки вказаних осіб у вчинених ними діях, економічної доцільності, добросовісності та розумності цих дій.

Узагальнені доводи апелянтів.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поданої адвокатом Лігінович Наталією Степанівною, обґрунтовані тим, що суд при прийнятті оскарженого рішення здійснив поверхневе встановлення обставин справи, пославшись на докази, які відсутні у матеріалах справи, що призвело до недоведеності обставин, що мають значення для справи, які в свою чергу суд першої інстанції визнав встановленими. На підтвердження наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення апелянти покликаються на такі доводи:
- в матеріалах виокремленого позовного провадження №909/1059/17 (909/356/25) відсутні та не досліджувались під час ухвалення рішення докази, на підставі яких суд встановив: наявність права позивача на такий позов; наявність розміру вимог позивача; вчинення конкретних дій або бездіяльності, що призвели до відсутності активів для задоволення вимог кредиторів; причинно-наслідковий зв`язок (тобто прямий зв`язок між винними діями/ бездіяльністю суб`єкта та настанням негативних наслідків - банкрутства), та відсутності активів для розрахунку з кредиторами;
- для притягнення учасників, керівників або інших пов`язаних осіб боржника до субсидіарної відповідальності позивач (у цьому випадку кредитор) повинен довести суду наявність складу цивільного правопорушення - протиправну поведінку (конкретні дії/бездіяльність), шкоду (недостатність майна для покриття боргів та розмір кредиторських вимог) та причинно-наслідковий зв`язок між ними;
- оскільки відповідачі не є учасниками основної справи про банкрутство, посилання суду на докази, які можливо є в банкрутній справі, але відсутні в матеріалах виокремленого позовного провадження №909/1049/17 (909/356/25) порушує їх права на захист;
- одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип «рівної зброї» («equality of arms»), згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996);
- у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство (cправа №910/4685/20 від 22.11.2023) викладено правовий висновок про те, що справа про притягнення до субсидіарної відповідальності по відношенню до учасників справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, повинна розглядатися у відокремленому позовному провадженні за участю цих осіб;
- всі елементи шкоди (збитків) через доведення боржника до банкрутства досліджуються, оцінюються та встановлюються у відповідному спорі, що має розглядатися за правилами статті 7 КУзПБ (у межах справи про банкрутство) - правова позиція Великої Палати Верховного Суду, сформульована в постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20);
- висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий частини першої статті 61 КУзПБ) (постанова Верховного Суду від 19.06.2024 у cправі № 906/1155/20 (906/1113/21));
- в матеріалах справи відсутній звіт арбітражного керуючого зі всією сукупністю додатків до звіту, що унеможливлює доведення об`єктивної сторони правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку та розміру шкоди (реєстр вимог кредиторів станом на дату ліквідаційного балансу, відомості про результати інвентаризації, відомості щодо заходів, спрямованих на виявлення майнових активів банкрута, тощо);
- позивач у виокремленому позовному провадженні не надав доказів, які підтверджують його право вимоги до боржника (кредиторські вимоги) та розрахунок суми такого боргу, а відсутність таких документів унеможливлює відповідачам скористатися своїм правом на спростування цих вимог повністю або частково;
- в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація про визнання вимог кредиторів АТ «Європейський газовий банк» до боржника у сумі 301 949 913,00 гривень та заміну кредитора АТ «Європейський газовий банк» на ТзОВ «ФК «Веста» у вказаній сумі за ухвалою від 06.03.2019; зазначена сума, за твердженням суду, була у подальшому відступлена АТ «ЗНВКІФ «Інвестхіллс Хелітаунс», який як і позивач є кредитором боржника, але в матеріалах виокремленого позовного провадження не має жодних документів, які б підтверджували наявність такої заборгованості та перехід прав вимог до АТ «ЗНВКІФ «Інвестхіллс Хелітаунс» та ТзОВ «ФК «Флексіс», внаслідок чого відповідачі не могли скористатися своїм правом на спростування цих вимог повністю або частково.
Крім того, апелянти вважають, що суд при прийнятті рішення неправильно застосував норми матеріального права, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, на підтвердження чого покликаються на такі доводи:
- один з відповідачів ( ОСОБА_4 ) у своєму відзиві та в заключному слові (промові, яка була викладена у письмовій формі та додана судом до матеріалів позовного провадження) наголошував на тому, що по відношенню до відповідачів, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , не може бути застосовано субсидіарну відповідальність, оскільки при визначенні підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, суд повинен керуватись тією нормою, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме вчинення такими особами відповідних дій, тобто у 2011-2013 роках, натомість суд неправомірно застосовував норми матеріального права, а саме норми чинного Кодексу України з процедур банкрутства до періоду дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;
- Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував правила, за якими до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце, зокрема, у постанові від 21.07.2021 у справі №910/12930/18 викладено правові висновки, згідно з якими:
у Прикінцевих та перехідних положеннях Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено надання зворотної дії в часі положенням статті 42 цього Кодексу, як і будь-яким іншим положенням Кодексу, з огляду на таке, до договорів, які укладені до моменту набрання чинності КУзПБ застосовуються загальні чи спеціальні норми матеріального права, які визначають підстави недійсності цих договорів та існували на момент укладення договору (вчинення правочину); 
до норм матеріального права належать норми, які визначають коло осіб, що можуть бути притягнуті до відповідальності, підстави та розмір відповідальності. тоді як до процесуальних, процедурних норм належать норми, які визначають порядок притягнення особи до відповідальності;
під час визначення підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, суд повинен керуватися тією нормою, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме вчинення такими особами відповідних дій, тобто у спірних правовідносинах, які виникли у 2010-2012 роках;
- суд при прийнятті рішення застосував у зворотному часі норми КУзПБ, які є значно суворішими та розширюють відповідальність, порівняно з нормами Закону про банкрутство, що діяв у 2011-2013 роках, тобто, суд при прийнятті рішення прийшов до помилкового ретроактивного застосування норм та правових доктрин, які не існували в українському законодавстві на момент вчинення інкримінованих відповідачам дій;
- відповідальність юридичних та фізичних осіб має визначатися виключно на підставі того законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин;
- суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що основні дії відповідачів, які, на його думку, призвели до банкрутства та неплатоспроможності ПрАТ «ІК «ЕНЕРГО-ПРОЕКТ», відбувалися у 2011-2012 роках, отже, єдиним релевантним нормативно-правовим актом для оцінки статусу осіб та підстав їх відповідальності у 2011-2012 роках повинен бути Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII у редакціях, чинних у той період (зокрема, редакція від 25.05.2011), відповідно до статті 1 якого заінтересованими особами стосовно боржника є юридична особа, створена за участю боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі і звільнені з роботи за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, а також особи, які знаходяться у родинних стосунках із зазначеними особами та підприємцем (фізичною особою) - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки; зазначена норма не містила жодних згадок про акціонерів, кінцевих бенефіціарних власників або осіб, що здійснюють опосередкований контроль;
- під поняття заінтересованих осіб не підпадають: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були акціонерами, адже ця категорія осіб не входила до переліку заінтересованих у Законі про банкрутство в редакції від 25.05.2011; ОСОБА_10 , який не був керівником, а його родинний зв`язок (батько) встановлено з акціонером ( ОСОБА_4 ), тобто не з керівником, що не відповідає нормі закону; ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , які не обіймали посад у боржника і не були родичами його керівництва;
- суд помилково відніс відповідачів до осіб з «контролюючої групи», посилаючись на норму про відповідальність інших осіб, які мають змогу іншим чином визначати дії боржника, що є неправомірним, оскільки: 
заявник посилається на недіючу у 2011-2012 роках норму - положення про відповідальність «осіб, що мають змогу визначати дії боржника» було внесено законодавцем до статті 41 Закону лише новою редакцією, яка набрала чинності 19 січня 2013 року;
редакція статті 41 Закону Про банкрутство, чинна у 2011-2012 роках - у тексті Закону (редакція від 25.05.2011) є лише загальною статтею до розділу VI і не містила жодних положень про субсидіарну відповідальність;
Закон про банкрутство в редакції від 25.05.2011 передбачав відповідальність лише у визначених випадках, наприклад, стаття 51 вказаного закону встановлювала солідарну відповідальність за неподання заяви про банкрутство під час самостійної ліквідації;
рішенням не встановлено, що дії відповідачів, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , підпадають під цю чи іншу конкретну норму тогочасного закону;
покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ґрунтується на нормі, яка не існувала на момент вчинення інкримінованих дій;
- в презентації «Умови та підстави притягнення до субсидіарної відповідальності при банкрутстві», яка відбулася на конференції «Правозастосування та судова практика у процедурах банкрутства і неплатоспроможності» у Верховному Суді 23.04.2021 до 30-річчя утворення господарських (арбітражних) судів, у тексті сторінки презентації під назвою «З якого часу в Україні діє норма про субсидіарну відповідальність за доведення до банкрутства?» вказано, що цілісна стаття як норма права, у якій сформульовано склад правопорушення «доведення до банкрутства» та відповідальність за нього уведена в законодавстві з 19.01.2013 року в ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про банкрутство», а пізніше у чинній редакції ч. 2 ст. 61 КУзПБ;
- не можливо застосовувати «доктрину підняття корпоративної завіси» до притягнення до субсидіарної відповідальності осіб за дії, які на час їх здійснення (виникнення спірних правовідносин) не містили підстав відповідальності (складу правопорушення) та кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності;
- посилання суду, як на обґрунтування судами застосування «доктрини підняття корпоративної завіси» на постанову Верховного Суду у справі від 15.06.2022 у cправі № 905/671/19 є помилковим, оскільки предметом спору у cправі №905/671/19 є визнання недійсним рішення наглядової ради акціонерного товариства про затвердження ціни викупу акцій товариства у процедурі примусового викупу акцій на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій та визнання права позивача на отримання компенсації за примусово вилучені акції.
Щодо неповного встановлення обставин справи, апелянти покликаються на такі доводи:
- аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, викладений у висновку спеціаліста від 04.04.2024 за вих. № 04/04-2024, виготовленому ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЕРО», який суд першої інстанції взяв до уваги, не є допустимим доказом, адже аналіз проведено з порушенням Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства», затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14;
- відповідно до пункту 3.2 Методичних рекомендацій №14, визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, отже, єдиним релевантним періодом, який підлягає аналізу на предмет доведення до банкрутства, є проміжок часу з 12.12.2014 до 12.12.2017 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство), натомість висновок спеціаліста №04/04-2024 побудований на аналізі подій 2011-2017 років;
- найбільш суттєві та нібито протиправні, на думку суду, дії відбулися задовго до початку релевантного періоду: отримання боржником кредиту в АТ «Єврогазбанк» та його нібито нецільове використання (купівля корпоративних прав у ТзОВ «Трускавецьінвест» та у ТзОВ «Есенсе») - червень 2011 року; відчуження боржником корпоративних прав в ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» та інших компаніях - 2011 рік; продовження строку (погодження продовження) повернення коштів за простим векселем від ТзОВ «Есенсе» — квітень 2012 року;
- події відбулися за 5-6 років до порушення справи про банкрутство та не можуть бути підставою для покладення субсидіарної відповідальності;
- Верховний Суд у постанові від 12.12.2023 у справі № 902/1156/23 вказав, що доводи кредитора щодо дій, які мали місце за межами трирічного періоду, що передував відкриттю провадження, «не можуть бути об`єктом дослідження наявності доведення до банкрутства»;
- висновок спеціаліста від 04.04.2024 містить суттєві недоліки, а саме:
у висновку використано лише форми № 1-м та № 2-м (спрощена звітність), реєстраційні дані та банківські виписки (відомості з ЄДР, фінансові звіти за 2011– 2017 роки (форми 1-м, 2-м) та банківські виписки), проте використання виключно спрощених форм (1-м, 2-м) для великого обсягу активів (45- 78 млн грн) суттєво обмежує глибину аналізу, передбачену Методикою № 14, а тому спеціаліст у випадку недостатності інформації те необхідних для аналізу документів зобов`язаний був звернутися до арбітражного керуючого з вимогою надати всі необхідні для аналізу документи (інформацію), однак з аналізу тексту висновку спеціаліста від 04.04.2024 року не вбачається такої діяльності спеціаліста та намагання спеціаліста зробити повний аналіз фінансово-господарської діяльності банкрута у відповідності до Методики № 14;
Методика №14 вимагає проведення горизонтального та вертикального аналізу активів з обов`язковим заповненням Таблиць 3 та 8; спеціаліст у висновку зазначає, що основні засоби у 2017 році стали рівними « 0», однак у висновку спеціаліста відсутній аналіз причин раптового зникнення активів на суму 45,5 млн грн через призму Таблиці 6 (строк служби) та Таблиці 5 (стан ОЗ); згідно з таблицею спеціаліста, у 2017 році необоротні активи підприємства раптово стали дорівнювати « 0» (у 2016 році вони становили 45 594,2 тис. грн); 
за правилами бухгалтерського обліку, ліквідація чи продаж активів на 45,5 млн грн мали б призвести або до збільшення інших активів (грошей, дебіторської заборгованості), або до суттєвого погашення зобов`язань, або до відображення втрат (збитків); натомість, у висновку вбачається, що сума зобов`язань у 2017 році не зменшилася, а навпаки зросла на 5 850,7 тис.грн., це свідчить про те, що активи на суму понад 45 млн грн просто «випали» з аналізу спеціаліста без будь-якого економічного обґрунтування їхньої долі;
Методика № 14 вимагає групування дебіторської заборгованості за строками виникнення (Таблиця 11) та виявлення «нормальної» і «невиправданої» заборгованості, проте спеціаліст обмежився лише загальними цифрами з балансу, що не дозволяє встановити, хто саме не повернув кошти підприємству;
згідно з п. 3.2 Методики № 14, аналіз має включати перевірку фінансово-господарських договорів, проте, згідно з п. 3.2 Методики, необхідно перевірити ціни в договорах на відповідність загальноринковим (Таблиця 26, п. 4), проте у висновку спеціаліста прямо вказано: «Проаналізовано нижче», але порівняння цін із ринковими відсутнє;
спеціаліст не дослідив обґрунтованість перерахувань грошових коштів через аналіз первинних документів; при дослідженні цього питання він обмежився лише виписками банку;
Методика № 14 вимагає складання звіту за визначеною формою (додаток 3), але у висновку спеціаліста відсутній розділ 3 «Оцінка резервів підвищення ефективності...» та розділ 2.2.8 «Аналіз використання трудових ресурсів» (Таблиця 21); для виявлення ознак фіктивного банкрутства спеціаліст також мав заповнити Таблицю 25, хоча спеціаліст у висновку розрахував коефіцієнт забезпечення активами, він не зробив чіткого висновку щодо наявності чи відсутності офіційної заяви про банкрутство, що є обов`язковою умовою за п. 3.1 Методики № 14;
спеціаліст при дослідженні також проігнорував два показники Таблиці № 26: 1.Показник №4 (Ринкові ціни) - у таблиці на стор. 10 взагалі не згадано про перевірку відповідності цін ринковим, хоча далі в тексті (стор. 12) описано виведення коштів на ТзОВ «Трускавецьінвест» та ТзОВ «Есенсе», спеціаліст не порівнює вартість придбаних корпоративних прав із їхньою реальною ринковою ціною на момент угоди; 2.Показник № 6 (Майно у розпорядженні) - зазначений рядок у таблиці висновку спеціаліста від 04.04.2024 відсутній, це означає, що структура активів (що саме за майно було на 45 млн грн) не була розкрита належним чином;
відповідно до п. 4.2 Методики № 14, аналіз наявності ознак доведення до банкрутства проводиться шляхом заповнення саме Таблиці №26, таблиця на сторінках 9– 10 висновку є викривленим аналогом Таблиці № 26 Методики № 14, адже вона містить лише математичні розрахунки, але ігнорує аналітичні показники щодо ринковості цін та деталізації майна;
у доданому позивачем в матеріали відокремленого судового провадження висновку спеціаліста від 04.04.2024 відсутні додаток № 1 та додаток № 2, на які є посилання на сторінці 11 висновку (із тексту вбачається, що ці додатки містили співставлення надходжень грошових коштів та напрямки їх витрачання на підставі яких спеціаліст зробив аналіз руху грошових коштів боржника та прийшов до висновку про їх неефективне використання);
- суд не взяв до уваги наявний в матеріалах виокремленого позовного провадження допустимий доказ, а саме звіт про фактичні результати щодо аналізу ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства від 06.03.2018, зроблений ТзОВ АФ «Вест Аудит» за замовленням ліквідатора Микитюка А.І., у якому аналіз проводився за 2015-2017 роки, а показники оцінювалися станом на 31.12.2017 і в якому встановлено, що ознаки доведення до банкрутства у підприємства відсутні;
- суд 28.08.2025 безпідставно відмовив у задоволенні клопотання одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ) про призначення судової економічної експертизи, за яким ОСОБА_4 хотіла підтвердити обставини документального підтвердження висновків обох зазначених аналізів фінансово-господарської діяльності боржника, чим порушив принцип об`єктивності та неупередженості передбачений статтею 13 ГПК України;
- суд не надав оцінки та проігнорував об`єктивний фактор, який спричинив раптове погіршення фінансового стану боржника, – макроекономічну кризу 2014 року, спричинену початком агресії Російської Федерації проти України, та пов`язану з нею стрімку девальвацію національної валюти;
- суд не надав у сукупності з іншими доказами належної оцінки такому показнику у висновку спеціаліста від 04.04.2024 як забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами (відношення суми активів до суми зобов`язань), показника чистих активів у сукупності забезпеченням банківських зобов`язань боржника іншими активами третіх осіб; з динаміки цього показника вбачається різке зниження зазначеного коефіцієнту починаючи з 2014 року до 2017 року, оскільки у чисельнику цього показника були зобов`язання у гривні прив`язані до долару США, а гривня за цей період різко девальвувала відносно до долара США у декілька разів;
- під час аналізу обставин погіршення показників чистих активів суд не врахував того факту, що основні зобов`язання боржника перед АТ «Єврогазбанк» при укладанні кредитного договору були забезпечені іншими активами третіх осіб;
- суд проігнорував доречний довід одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ) про те, що однією з основних причин росту обсягу зобов`язань боржника перед кредиторами є те, що кредитний договір № 433-230611 від 23.06.2011 між боржником та АТ «Єврогазбанк» було укладено в доларах США на суму 5 685 720,00 доларів США з обов`язком повернення такого кредиту у валюті зобов`язання (в матеріалах виокремленого позовного провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують наявність зобов`язань/вимог боржника перед АТ «Єврогазбанк»);
- події Революції Гідності наприкінці 2013 – на початку 2014 року та подальша збройна агресія рф призвели до глибокої економічної кризи в Україні, зокрема, у лютому 2014 року Національний банк України відмовився від політики фіксованого курсу, що спричинило стрімку девальвацію гривні: курс на момент отримання кредиту (червень 2011) становив приблизно 7,98 грн/дол. США, середньорічний курс у 2013 році: 7,99 грн/дол. США; курс на кінець 2014 року становив 15,77 грн/дол. США, а на кінець 2015 року - 24,11 грн/дол. США;
- згідно з правилами бухгалтерського обліку (П(с)БО 21 «Вплив змін валютних курсів») та роз`ясненнями Міністерства фінансів України, зобов`язання, виражені в іноземній валюті, підлягають перерахунку в національну валюту на кожну звітну дату, це означає, що доларовий борг ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» за бухгалтерським обліком боржника зростав в зв`язку з валютними коливаннями: борг (тіло кредиту) у гривневому еквіваленті у 2011-2013 рр. складав 5,685млн доларів США*8,0 грн/дол. - 45,5 млн грн. (без урахування відсотків), борг (тіло кредиту) у гривневому еквіваленті на кінець 2014 року: 5,685млн. - 15,8 грн/дол. - 89,8 млн грн. (без урахування відсотків);
- суд не взяв до уваги розрахунки одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ), згідно з якими лише внаслідок курсової переоцінки тіло основного боргу (тіло кредиту) за один рік збільшилося приблизно на 44,3 млн грн., разом з нарахованими відсотками та штрафними санкціями, які також були виражені у валюті, це пояснює стрибок обсягу загальних зобов`язань з 74 млн грн до 137 млн грн у 2014 році, аналогічний процес продовжився і у 2015 році;
- наявний у виокремленому позовному провадженні аналіз фінансової звітності боржника у нерозривному зв`язку з макроекономічною ситуацією в Україні у 2014- 2015 роках доводить, що критичне погіршення фінансового стану ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та різке зростання обсягу його зобов`язань відбулося саме у 2014 році; основною причиною цього погіршення стала переоцінка валютного кредиту через стрімку девальвацію гривні, спричинену початком російської агресії; причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів у 2011 році та банкрутством підприємства відсутній так як причиною неплатоспроможності стали об`єктивні, зовнішні форс-мажорні обставини, які не залежали від волі відповідачів;
- суд не з`ясував долі документів з господарської діяльності ПрАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект», хоча ця обставина безпосередньо впливає на доведення відсутності вини відповідачів у здійсненні правопорушення доведення до банкрутства;
- намагання відповідачів встановити долю документів (таких як договори, первинні документи, цінні папери та інше) з господарської діяльності ПрАТ «ІК Енерго Проект» за період 2011 - 2017 роки не знайшло належної оцінки суду;
- позивач всупереч норми 90 ГПК України відмовився від надання відповіді на запитання одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ), які було поставлено перед позивачем у відзиві, у зв`язку з чим 28.08.2025 від представник ОСОБА_4 подав суду клопотання про зобов`язання ТзОВ «ФК «Флексіс» надати відповіді на ці запитання, а саме: 1) Чи передавалися ліквідатору ПрАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» документи з господарської діяльності боржника та якщо передавалися, то за який період ліквідатору було передано документи з господарської діяльності ПрАТ «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект»? 2) Яким чином та/або в якій спосіб ліквідаторами ПрАТ «Інвестиційна Компанія «ЕНЕРГО-ПРОЕКТ» було проведено відновлення (пошук) документів з господарської діяльності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та його контрагентів?; проте, в судовому засіданні 28.08.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача-1 від 28.08.2025 про зобов`язання ТзОВ «ФК «Флексіс» надати відповіді на запитання постановлені у відзиві без наведення підстав у такій відмові;
- у відповідачів не могло бути документів з господарської діяльності ПрАТ «Енерго Проект» (таких як договори, первинні документи, цінні папери та інше), які відповідачі могли б використати для свого захисту для доведення відсутності підстав притягнення до субсидіарної відповідальності, адже останнім керівником ПрАТ «ІК «Енерго Проект», у кого повинні були бути документи з господарської діяльності акціонерного товариства, був ОСОБА_17 (з 30 березня 2017 року), який пізніше був призначений головою ліквідаційної комісії ПрАТ «ІК Енерго Проект», який в свою чергу і звернувся до суду із заявою про відкриття у справі про банкрутство ПрАТ «ІК Енерго Проект», у подальшому вказані документи повинні були бути передані ліквідатору боржника; тому доля вказаних документів повинна була бути відома позивачу, кредитору та учаснику у справі про банкрутство, та не могла бути відома відповідачам, які до дня пред`явлення до них позову не були учасниками, ні відокремленого провадження № 909/1059/17 (909/356/25), ні справи про банкрутство № 909/1059/17;
- «небажання надати суду докази» та «неможливість надання доказів в зв`язку з їх відсутністю» мають суттєву змістовну відмінність, оскільки обов`язок доказування не може трансформуватися в обов`язок створення або відновлення доказів, які об`єктивно відсутні;
- об`єктивна відсутність доказів не створює для суду обов`язку вважати певну обставину доведеною автоматично, а повинна оцінюватися з урахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів;
- суд не взяв до уваги доводи одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ) про законодавчо встановлені строки на зберігання документів (у цьому випадку документи з господарської діяльності ПрАТ ІК «Енерго Проект» та ФОП Лопушанської А.А.), законодавство України, зокрема ст. 44 Податкового кодексу України та Наказ Міністерства юстиції від 12.04.2012 № 578/5, до внесення змін у 2023 році встановлювало строки зберігання первинних документів та звітності, які становлять 1095 днів (3 роки) з дня подання звітності;
- відповідачам неможливо надавати обґрунтовані заперечення та спростовувати звинувачення щодо змісту та доцільності договорів 2011 року, якщо такі документи могли бути законно знищені у 2015 році, це є порушенням принципу правової визначеності та права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- якщо брати до уваги інформацію з процесуальних документів Єдиного державного реєстру судових рішень у справі про банкрутство № 909/1059/17, то керівні органи боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (до 2017 року) діяли сумлінно та добросовісно; так боржником до судової процедури ліквідації подавалася відповідна фінансова та податкова звітність до відповідних державних органів; до того ж боржником було самостійно введено процедуру самоліквідації, а після встановлення факту неплатоспроможності боржник самостійно звернувся до суду із заявою про порушення справи про банкрутство, а вже після відкриття справи про банкрутство боржник добровільно повинен був передати наявні в нього документи ліквідатору (арбітражному керуючому).
Щодо обставин про придбання боржником корпоративних прав скаржники зазначають, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення здійснив поверхове встановлення цих обставин справи, пославшись на докази, які відсутні у матеріалах справи, що призвело до недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме:
- суд взагалі не досліджував документи, які б могли свідчити про перехід права власності на частку у статутному капіталі ТзОВ «Інвестиційно-інноваційний центр «Аквітанс», а фактично продублював фразу із заяви позивача: «засновниками ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» стали: ПП «Юридичне Бюро «Аквітанс» (код ЄДРПОУ:34821740) з часткою в розмірі 10 050 000 грн., саме ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» з часткою в розмірі 340000000 грн. та ОСОБА_18 з часткою в розмірі 10000 грн. (витяг станом на 07.12.2011).», але з матеріалів справи вбачається, що станом 07.12.2011 засновником (учасником) ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» станом на 07.12.2011 були ВАТ «Інноваційно-фінансовий центр «Аквітанс», код ЄДРПОУ 35468321, з розміром частки 339 998 998,83 гривень; ТзОВ Компанія з управління активами «Еско-Капітал», код ЄДРПОУ 35677371, розмір частки 1001,17 гривень; ПП «Юридичне Бюро «Аквітанс», код ЄДРПОУ 34821740, з часткою в розмірі 10 050 000 грн; ОСОБА_19 з часткою в розмірі 10 000 грн.; тобто суд не досліджував, але визнав встановленим факт відчуження корпоративних прав ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» на адресу іншої юридичної особи;
- суд не досліджував долі отримання боржником грошових коштів за частку у статутному капіталі ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» від ВАТ «Інноваційно-фінансовий центр «Аквітанс», код ЄДРПОУ 35468321, не надав оцінки доводам одного із відповідачів, а саме ОСОБА_4 , про те що ВАТ ІФЦ «Аквітанс» мало змогу погасити таку заборгованість в інший спосіб, та про те, що без отримання документів господарської діяльності між боржником та ВАТ «ІФЦ «Аквітанс» не є можливим встановити істинний характер цих взаємовідносин; в матеріалах виокремленого позовного провадження відсутні докази про пошук зазначених документів, що свідчить про те, що ліквідатором не було використано всі заходи щодо пошуку і реалізації активів (дебіторської заборгованості якщо така існує);
- у матеріалах виокремленого позовного провадження з приводу ніби то купівлі продажу боржником корпоративних прав відсутні первинні документи, які єдині могли б підтвердити обставини справи, які суд вважає встановленими, а доля документів з господарської діяльності боржника судом не досліджена;
- в матеріалах виокремленого позовного провадження відсутні: первинні документи з купівлі-продажу корпоративних прав ТзОВ «ІІЦ Аквітанс» у ТзОВ «Трускавецьінвест» та ТзОВ «Есенсе» у червні місяці 2011 року та подальший продаж зазначених корпоративних прав у грудні місяці 2011 року, що підтверджує на думку суду протиправну діяльність з боку керівників та засновників банкрута; самі договори купівлі-продажу цих прав (та інші первинні документи з цієї операції), без яких неможливо встановити ціну, порядок розрахунків, наявність гарантій, зобов`язань сторін та реальну економічну мету, яку переслідував боржник; договори про відчуження боржником цих корпоративних прав (часток) ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс», ТзОВ «Есенсе» та ТзОВ «ОРР «Жуляни» та інші первинні документи з цих операцій; докази, які свідчать про вичерпний перелік банківських рахунків боржника за період господарської діяльності та всіх витребуваних виписок за зазначеними банківськими рахунками;
- в матеріалах виокремленого позовного провадження справи відсутні відомості про те, що ліквідатор боржника завершив (або не завершив) процедуру формування ліквідаційної маси, зокрема вжив (або не вжив) заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості (зокрема по виявленню такої дебіторської заборгованості), розмір потенційної недостатності майна не є остаточним, тому рішення про притягнення відповідачів до субсидіарної відповідальності є безпідставним.
Обставини щодо вимог по векселю, виданому ТзОВ «Есенсе», та надання банкрутом фінансової допомоги ТзОВ «Тофі», ТзОВ «Прано інвест» та ФОП Лопушанська А.А., які суд визнав встановленими, скаржники вважають недоведеними, адже:
- у матеріалах виокремленого позовного провадження відсутні документи: ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279); ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 у справі №909/386/16, якою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТзОВ «Есенсе»; друга частина простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011, виданого ТзОВ «Есенсе»; отже, недоведеними є обставини: визнання вимог ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн. на підставі простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних, та датою пред`явлення - не раніше 29.06.2017, яке ТзОВ «Есенсе» не виконало у справі №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279); затвердження судом у справі про банкрутство №909/386/16 звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ТзОВ «Есенсе», визнання ТзОВ «Есенсе» як юридичної особи – ліквідованою, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна погашеними; внесення 25.04.2012 ПрАТ ІК «Енерго Проект» змін до векселя в частині строку повернення «змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017».
- стосовно простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011, виданого ТзОВ «Есенсе» та на якому містяться зміни про пролонгацію строку погашення векселя, скаржники наголошують на тому, що суд не врахував, що перша сторінка векселя підтверджує факт видачі векселя ТзОВ «ІФЦ Аквітанс», тобто, векселедержателем простого векселя серії АА 1050715 на момент зміни строку виконання (25.04.2011) могла бути ТзОВ «ІФЦ «Аквітанс» або особа, якій цей вексель передано по індосаменту;
- відсутність безперервного ряду індосаментів на векселі може свідчити, що зазначений вексель міг не передаватися ТзОВ «ІФЦ Аквітанс» третім особам (у будь якому випадку ми не можемо це спростувати або довести без наявності другої половини векселя);
- дії щодо видачі векселя та/або внесення змін до нього, на той час (у період із 29.06.2011 до 25.04.2012) жодним чином не стосувалися банкрута, тобто не впливали його на права та обов`язки, оскільки банкрут на той час не був векселедержателем;
- відповідно до статті 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні» зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону; держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону; відсутність зворотної сторони простого векселя АА 1050715 від 29.06.2011 унеможливлює встановлення факту згоди держателя векселя (яким на думку позивача є боржник), оскільки неможливо визначити наявність слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами Закону України «Про обіг векселів в Україні»;
- застосовуючи критерій «економічно невигідного банкруту продовження строку виплати по векселю», суд не врахував, що джерелом цієї інформації є не офіційні документи, а комерційний онлайн-портал youcontrol.com.ua, дані з якого не можуть вважатися належним та достовірним доказом у суді без підтвердження первинними документами про наявність таких зобов`язань, при цьому офіційні документи банкрутної справи № 909/386/16, отримані із Єдиного державного реєстру судових рішень, не містять жодних відомостей про фінансовий стан ТзОВ «Есенсе» у 2011-2012 роках, отже, посилання суду про борг у 41 млн грн не можуть бути прийнято до уваги;
- суд не врахував, що балансова та реальна вартість активів ТзОВ «Есенсе» могли мати суттєві відмінності, адже балансова вартість активів – це вартість, за якою активи обліковуються у бухгалтерському балансі підприємства, вона формується на основі первісної вартості придбання активів, зменшеної на суму накопиченої амортизації та/або переоцінки (дооцінки/уцінки) відповідно до національних стандартів бухгалтерського обліку (НП(С)БО) або міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ);
- посилання позивача на недостатність активів ТзОВ «Есенсе» при відсутності інформації про реальну вартість активів ТзОВ «Есенсе», які б могли забезпечити виконання зобов`язань за векселем, який виданий ТзОВ «Есенсе», є непідтвердженим припущенням; необґрунтованим є твердження, що ТзОВ «Есенсе» на момент пролонгації векселя (25 квітня 2012 року) було неплатоспроможним; позивач стверджує, що активи товариства у 2011 році складали 32 млн грн при зобов`язаннях у 41 млн грн., однак ця інформація є вибірковою та спростовується матеріалами справи про банкрутство самого ТзОВ «Есенсе» (справа № 909/386/16), які доводять наявність у товариства значних, ліквідних активів на момент прийняття рішення про пролонгацію; наявність справи про банкрутство № 909/386/16 та відсутність до 2016 року будь якої справи про банкрутство свідчить про факт відсутності неплатоспроможності ТзОВ «Есенсе»;
- суд не надав належної уваги доводам одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ) про те, що ТзОВ «Есенсе» на день пролонгації векселя (25 квітня 2012 року) мало у власності нерухоме майно на суму 95 278 409 грн, яке у подальшому 04 березня 2013 року було передано ТзОВ «Есенсе» в іпотеку, що підтверджується ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2017 у справі №909/386/16 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 у справі №909/386/16, у яких встановлено обставини, які доводять, що ТзОВ «Есенсе» на день пролонгації векселя володіло нерухомим майном вартістю щонайменше 95 млн грн;
- суд не врахував, що рішення керівництва ПрАТ «ІК «ІК «Енерго-Проект» про продовження строку погашення векселя (хоч факт про те, що саме рішенням керівництва ПрАТ «ІК «ІК «Енерго-Проект» було продовжено строк погашення вказаного векселя не є доведеним), могло бути абсолютно економічно обґрунтованим, раціональним та вигідним, адже: 
пролонгація боргу дозволяла ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» продовжувати нараховувати 20% річних на значну суму, що є високодохідною фінансовою інвестицією;
наявність у боржника (ТзОВ «Есенсе») активів, вартість яких суттєво перевищувала суму боргу та, як наслідок, робила ризик неповернення коштів на той момент мінімальним, у випадку необхідності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» мало всі можливості звернути стягнення на це майно;
рішення не вимагати негайного повернення коштів, а отримувати стабільний дохід у вигляді високих відсотків від платоспроможного контрагента є абсолютно стандартною та вигідною діловою практикою;
- доводи суду про те, що саме економічно невигідна банкруту операція з продовження строку виплати по векселю посадовими особами ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» призвела до банкрутства, спростовуються також хронологією подій та юридичних фактів: дата пролонгації векселя - 25 квітня 2012 року; дата порушення справи про банкрутство ТзОВ «Есенсе» - 16 травня 2016 року, тобто через чотири роки після пролонгації векселя; дата визнання ТзОВ «Есенсе» банкрутом - 23 березня 2018 року, тобто через шість років після пролонгації векселя;
- суд не надав належної оцінки тому, що критична неплатоспроможність ТзОВ «Есенсе» та нарощування основної кредиторської заборгованості сталися внаслідок подій, які відбулися значно пізніше за 2012 рік, ймовірно, це було пов`язано з передачею майна в іпотеку банку у 2013 році та загальною економічною кризою 2014-2015 років, що не має жодного відношення до дій відповідачів у 2012 році та спростовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями, які відбувалися у 2011-2012 роках та наслідками у вигляді банкрутства ТзОВ «Есенсе»;
- посилання суду на надання/отримування боржником фінансової допомоги у 2011-2012 роках, де відповідні особи були засновниками/директорами, яка в свою чергу вплинула на платоспроможність банкрута та, як наслідок, до порушення провадження у справі про банкрутство, не є доречними, адже суд не з`ясував, яким чином зазначені фіндопомоги вплинули на платоспроможність боржника, чи на той час здійснення операцій ці категорії осіб були заінтересованими особами, чи підтверджується факт не повернення перерахованих сум такої фінансової допомоги боржнику;
- обставини щодо ніби то виведення коштів на рахунок беніфіціара ФОП Лопушанську А.А. встановлено на підставі виписок з банку про перерахування грошових коштів від боржника без наявності інших документів, як то договір та первинних документів боржника або ФОП Лопушанської А.А., які б могли підтвердити або спростувати фіктивну операцію;
- у матеріалах виокремленого позовного провадження відсутній звіт та його додатки, зокрема заяви ліквідатора на адресу Лопушанської А.А. щодо надання копій відповідних документів з доказами про відправлення, суд не надав оцінку первинному документу, за яким перерахована зазначена сума на адресу ФОП Лопушанської А.А., а саме виписки по банківському рахунку № НОМЕР_15 ;
- з аналізу призначення платежу первинного документу виписки по банківському рахунку № НОМЕР_15 («повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12 - від 25.12.2013») та платника, яким є боржник, можна беззаперечно прийти до висновку, що боржник повернув грошову суму позики у розмірі 806 800,00 грн ФОП Лопушанській А.А. З інформації отриманої від одного з відповідачів ( ОСОБА_4 ) було з`ясовано, що вона дійсно надавала позику на вказану грошову суму боржнику за зазначеним договором, та ця сума в подальшому була повернута їй боржником у повному обсязі про що свідчать виписки з банку; сам договір та первинні документи з надання позики ОСОБА_4 надати не може так як зазначені документи вже було знищено в зв`язку зі спливом строку зберігання документів (більше 10 років).

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , поданої адвокатом Шайком Сергієм Валерійовичем, обґрунтовані неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема:
- у правових висновках Верховного Суду, наведених у постановах від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі № 902/318/16 визначено, що законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність становлять об`єктивну сторону такого правопорушення;
- статтею 61 КУзПБ від 21.10.2019, статтею 41 Закону про банкрутство до 21.10.2019 закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства, яка є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутства боржника та уникнути відповідальності (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16);
- визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів) обов`язок чого покладається на ліквідатора, встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17);
- під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясування наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності суд має дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).
Окрім того, апелянти вважають, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є недоведеними та такими, що не спираються на жодні належні докази, які містяться у справі, суд неповно з`ясував всі обставини справи, що підтверджується таким:
- на думку суду, надання АТ «Єврогазбанк» (в якому ОСОБА_1 був Головою спостережної ради, а ОСОБА_3 начальником департаменту) кредитних коштів Банкруту, згідно кредитного договору №433-230611 від 23.06.2011, свідчить про пов`язаність власників АТ «Єврогазбанк» з банкрутом та на вплив у прийнятті його рішень, однак як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (які містяться у справі та на які ж і посилається суд) засновником ТзОВ «Есенсе» станом на 30.06.2011 було ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (100%); ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. було зареєстровано в Люксембургу – 01.07.2011; адміністраторами/директорами ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були призначені – 23.09.2011, що підтверджується Витягом із Торгового реєстру Люксембургу (наявний в справі); тобто, на момент укладення кредитного договору (23.06.2011), надання АТ «Єврогазбанк» кредитних коштів банкруту ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (30.06.2011), та здійснення оплати банкрутом на користь ТзОВ «Есенсе» за частку в статутному капіталі (30.06.2011), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - не були ні засновниками, ні учасниками ТзОВ «Есенсе», тобто не перебували в жодних корпоративних чи управлінських правовідносинах із ТзОВ «Есенсе» та не мали до цієї компанії жодного відношення, як наслідок, не могли здійснювати жодного впливу на вказану компанію (ТзОВ «Есенсе»), а тим більше на банкрута;
- матеріали справи не містять жодних належних чи допустимих доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_3 в 2012 році працював начальником департаменту міжнародних ринків, капіталу та інвестицій в АТ «Єврогазбанк», однак суд вважав цю обставину доведеною;
- відносно ОСОБА_2 суд обґрунтовує рішення тим, що відповідачка є донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3 , а у 2006 році була акціонером в ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль», де до неї акціонером цього товариства був ОСОБА_10 ; причинно-наслідковий зв`язок між винними діями ОСОБА_2 та настанням негативних наслідків для банкрута, суд мотивує лише наявністю родинних зав`язків та «ділових» в`язків (у 2006 році) ОСОБА_2 із іншими особами, які, на думку, кредитора мали вплив на банкрута;
- будь-яких належних чи допустимих доказів, які підтверджують той факт, що у 2011 році чи у 2012 році ОСОБА_3 був одружений із ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, натомість відповідно до відомостей із свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружилися 30.08.2013;
- той факт, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3 (навіть якби таке мало місце у 2011-2012 роках) ніяким чином не може сам по собі свідчити про вплив на ту чи іншу юридичну особу якою володіє батько або чоловік;
- те, що у 2006 році ОСОБА_2 була акціонером в ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль» також ніяк не свідчить про той чи інший вплив на банкрута у 2011-2012 роках та не є належним чи дійсним доказом пов`язаності з ним;
- будь-які реальні, належні та допустимі докази наявності вини ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні, а тому висновки суду про пов`язаність вказаної особи з банкрутом в цій частині є безпідставними та не відповідають обставинам справи;
- ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не є пов`язаними з банкрутом особами у розумінні висновків викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, не є особами, які мали право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мали змогу іншим чином визначати його дії;
- простий вексель серії АА 1050715 був виданий (виписаний) - 29.06.2011 на ім`я - ТзОВ «Інноваційно-Фінансовий центр «Аквітанс» (код ЄДРПОУ 35468321), а ОСОБА_1 станом на 29.06.2011 не мав жодного корпоративного чи управлінського відношення до векселедавця - ТзОВ «Есенсе» та не впливав на дії щодо видачі такого векселя;
- векселедержателем простого векселя серії АА 1050715 на момент його видачі (29.06.2011) та на момент внесення змін щодо продовження строку повернення коштів (25.04.2012) був ТзОВ «Інноваційно-фінансовий центр «Аквітанс» (код ЄДРПОУ 35468321), а не банкрут;
- дії щодо видання векселя та/або внесення змін до нього, на той час (у період із 29.06.2011 по 25.04.2012) жодним чином не стосувалися банкрута, тобто не впливали на його права та обов`язки, оскільки банкрут на той час не був векселедержателем, як наслідок, вказані дії по виданню та внесенню змін до векселю не могли призвести до банкрутства ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», а отже висновки суду в цій частині є безпідставними та не спираються на жодні належні докази, які містяться у справі;
- в матеріалах справи відсутні будь-які документи (докази) та відомості про придбання ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» прав на простий вексель серії АА 1050715 від 29.06.2011 (дата придбання, правочин на підставі якого набуто тощо), тобто підстави набуття банкрутом прав (повноважень) векселедержателя;
- кредитор у заяві про покладення субсидіарної відповідальності на засновників та керівника боржника (на що посилався і суд) зазначається лише, що йому стало відомо про набуття прав на вексель із реєстру судових рішень, а саме зі справи №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279), у якій ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 були визнані вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн. на підставі простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011, тобто, підставою притягнення до субсидіарної відповідальності за вказаним векселем, судом зазначено та наведено лише відомості із судової справи № 909/386/16;
- за змістом постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 у справі №922/2250/16 про визнання банкрутом ТзОВ «Оптово-роздрібний ринок «Жуляни» простий вексель, на який посилається кредитор у цьому позові, 04.03.2013 був предметом продажу за договором купівлі-продажу цінних паперів №12-040313 між ПП «Радуга Буд» та ТзОВ «Вілік Буд», отже Єдиний державний реєстр судових рішень містить суперечливі відомості відносно право володільця (векселедержателя) простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011, як наслідок, відомості щодо набуття банкрутом прав на вексель, що випливають із ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі №909/386/16, на яку посилається суд як на підставу притягнення до субсидіарної відповідальності, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, та не є преюдиційними обставинами для цього спору;
- ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не є та ніколи не були ні засновниками, ні учасниками, ні керівниками/директорами банкрута;
- в матеріалах справі відсутні будь-які корпоративні чи управлінські рішення, як банкрута, так і інших юридичних осіб (в тому числі ТзОВ «Есенсе»), які були прийняті за участю або за вказівкою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що вплинуло на платоспроможність банкрута та призвело до порушення провадження у справі про банкрутство;
- матеріали справи не містять жодних доказів щодо вини ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у доведенні боржника до банкрутства;
- ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не можуть бути віднесені до суб`єктів субсидіарної відповідальності, оскільки не вчиняли жодних неправомірних дій, які в подальшому призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»; кредитор не надав доказів, що відповідачі впливали на рішення, в тому числі надавали розпорядження або вказівки посадовим особам боржника на вчинення тих чи інших описаних в заяві дій, у діях відповідачів відсутні ознаки правопорушення щодо доведення боржника до банкрутства та ознак віднесення їх до суб`єктів правопорушення, оскільки жодним чином не доведено та не підтверджено належними доказами, що вони отримували якусь вигоду від протиправної (на думку кредитора) поведінки керівництва ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та інших вказаних в заяві юридичних осіб тощо;
- висновки суду про те, що з банківської виписки АТ «Єврогазбанк» було встановлено, що 24.05.2013 банком на адресу банкрута надав повторну фінансову допомогу в розмірі 775 390 грн. на підставі договору № 24/05 від 24.05.2013 не відповідають нормам законодавства, які регулюють банківську діяльність, адже такі відомості про платника (назва банку, ЄДРПОУ, коррахунок) зазначаються, коли фізичною особою вносяться кошти на рахунок юридичної особи через касу банку; оскільки внесені фізичною особою в касу банку кошти спочатку зараховуються на кореспондентський рахунок самого банку, а в подальшому перераховуються на рахунок отримувача, саме цим і зумовлені такі відомості про платника у вказані банківській виписці (а саме АТ «Єврогазбанк», ЄДРПОУ 34693790, коррахунок); в іншому випадку, якщо слідувати за логікою суду та заявника, то згідно відомостей рядка платежу (Док.№76494), який зазначений на рядок вище у цій же банківській виписці на яку посилається суд та заявник, вбачається, що ці ж кошти у вигляді валюти 94672 дол.США, через дві хвилини (о 18:10:07) повернулися на рахунок банку, адже у графі «Отримувач» вказано: рахунок та ЄДРПОУ (34693790) АТ «Єврогазбанк»; при цьому, в силу вимог стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки не можуть надавати фінансові допомоги третім особам, оскільки це не входить в спектр видів банківської діяльності;
- відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства, затверджених Наказом Міністерства економіки України № 14 від 19.01.2006, висновок спеціаліста за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» від 04.04.2024 за №04/04-2024 мав стосуватися та охоплювати події виключно за три роки до дати порушення справи про банкрутство, а саме період часу з 12.12.2014 до 12.12.2017, однак цей висновок побудований на аналізі подій, які відбулися у 2011, 2012, 2013, 2014-2017 рр.;
- у заяві про покладення субсидіарної відповідальності доводи та обґрунтування щодо наявності вини відповідачів базуються на періоді часу, зокрема 2011, 2012, 2013 роки, тобто за 4-5 років до порушення справи про банкрутство, проте як зазначив Верховний Суд у справі № 902/1156/15 (постанова від 12.12.2023), доводи кредитора щодо дій, які мали місце за межами трирічного періоду, що передував відкриттю провадження, не можуть бути об`єктом дослідження наявності доведення до банкрутства;
- висновок спеціаліста за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14, не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування. (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16);
- суд першої інстанції передчасно надав оцінку висновку спеціаліста та вважав доведеними обставини, якими позивач обґрунтовує свою заяву, та вийшов за межі своїх повноважень і цій частині;
- норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що був чинним в період 2011-2012 р.р. не передбачали субсидіарної відповідальності та підстав її покладання на засновників (учасників, акціонерів) боржника або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, така норма щодо субсидіарної відповідальності з`явилася у редакції Закону лише із 18.01.2013 (абзац 2 частина 5 статті 41 Закону), отже, норма матеріального права про субсидіарну відповідальність засновників (учасників, акціонерів) боржника або інших осіб, приписи якої би порушили відповідачі у період вчинення ними дій, що призвели (на думку заявника) до банкрутства, в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - відсутня;
- Верховний суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 вказав: «позивач подав позов (заяву) про покладання на відповідачів цивільно-правової відповідальності за дії, які були ними вчинені у період дії іншої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та до уведення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, що свідчить про відсутність в діях відповідача складу цивільно-правового правопорушення, на що суд не звернув уваги, внаслідок чого неправильно застосував дію норм КУзПБ в часі».
До цієї апеляційної скарги долучено копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_20 , виданого 30.08.2013, однак в апеляційній скарзі не порушено питання долучення такого доказу до матеріалів справи, не порушено питання поновлення строку на подання такого доказу, не зазначено обґрунтування неможливості подання доказу під час розгляду справи в суді першої інстанції, відтак суд апеляційнох інстанції не бере до уваги вказаний доказ.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_12 , поданої адвокатом Панченком Романом Васильовичем, обґрунтовані тим, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме застосував норми закону, який не підлягає застосуванню в цьому судовому спорі. Зокрема, апелянт покликається на такі доводи:
- суд помилково застосував норми матеріального права, а саме норми чинного Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) до періоду дій Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 22.12.2011);
- стаття 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. проте суд застосував у зворотному часі норми КУзПБ, які є значно суворішими та розширюють відповідальність, порівняно з нормами Закону про банкрутство, що діяв у 2011-2013 роках, тобто, суд ретроактивно застосував норми та правові доктрини, які не існували в українському законодавстві на момент вчинення інкримінованих відповідачам дій;
- єдиним релевантним нормативно-правовим актом для оцінки статусу осіб та підстав їх відповідальності у 2011-2012 роках повинен бути Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII у редакціях, чинних у той період (зокрема, редакція від 25.05.2011);
- із приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що був чинним в період 2011-2012 р. вбачається, що його норми, не передбачали субсидіарної відповідальності та підстав її покладання на засновників (учасників, акціонерів) боржника або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, така норма щодо субсидіарної відповідальності з`явилася у редакції Закону лише із 18.01.2013 (абзац 2 частина 5 статті 41 Закону);
- суд помилково відніс відповідачів до осіб з «контролюючої групи», посилаючись на норму про відповідальність «інших осіб... які мають змогу іншим чином визначати його дії», що є неправомірним, оскільки: заявник посилається на недіючу у 2011-2012 роках норму - положення про відповідальність «осіб, що мають змогу визначати дії боржника» було внесено законодавцем до статті 41 Закону лише новою редакцією, яка набрала чинності 19 січня 2013 року; редакція статті 41 Закону про банкрутство, чинна у 2011-2012 роках; у тексті Закону (редакція від 25.05.2011) є лише загальною статтею до розділу VI Закону про банкрутство, і не містила жодних положень про субсидіарну відповідальність; Закон про банкрутство в редакції від 25.05.2011 передбачав відповідальність лише у визначених випадках, наприклад, стаття 51 вказаного закону встановлювала солідарну відповідальність за неподання заяви про банкрутство під час самостійної ліквідації; таким чином, покладення субсидіарної відповідальності скаржника ґрунтується на нормі, яка не існувала на момент вчинення інкримінованих дій.
- щодо застосування норм права в зв`язку зі вступом з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме що до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце, свою правову позицію висловив Верховний суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, у якій, зокрема, щодо застосування у часі приписів статті 42 КУзПБ як такої, що містить норми матеріального права, зазначено, що пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ не визначає правил дії в часі цієї норми та не встановлює темпоральних критеріїв її застосування, як і не визначає таких правил наведений пункт Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ щодо положень статті 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019, таким чином, позивачем було подано позов про покладання на відповідачів цивільно-правової відповідальності за дії, які були ними вчинені у період дії іншої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та до уведення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, що свідчить про відсутність в діях відповідача складу цивільно-правового правопорушення, на що суд не звернув уваги, внаслідок чого неправильно застосував дію норм КУзПБ в часі.
Також апелянт вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють питання проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника. на підтвердження чого вказує такі доводи:
- провадження у справі про банкрутство відкрито 12.12.2017, отже, єдиним релевантним періодом, який підлягає аналізу на предмет доведення до банкрутства, є проміжок часу з 12.12.2014 до 12.12.2017, проте висновок спеціаліста № 04/04-2024 побудований на аналізі подій 2011-2017 років, а найбільш суттєві та нібито протиправні, на думку суду дії відбулися задовго до початку релевантного періоду: - отримання боржником кредиту в АТ «Єврогазбанк» та його ніби то нецільове використання (купівля корпоративних прав у ТзОВ «Трускавецьінвест» та у ТзОВ «Есенесе») — червень 2011 року; - наступне відчуження боржником корпоративних прав в ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» та інших компаніях — 2011 рік; продовження строку (погодження продовження) повернення коштів за простим векселем від ТзОВ «Есенсе» — квітень 2012 року; отже, події відбулися за 5-6 років до порушення справи про банкрутство та не можуть бути підставою для покладення субсидіарної відповідальності;
- як зазначив Верховний Суд у справі №902/1156/15 (постанова від 12.12.2023), доводи кредитора щодо дій, які мали місце за межами трирічного періоду, що передував відкриттю провадження, не можуть бути об`єктом дослідження наявності доведення до банкрутства;
- зазначений висновок спеціаліста від 04.04.2024 за вих. №04/04-2024 ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЕРО» не може бути прийнято як допустимий доказ, так як його аналіз проведено з порушенням законодавства, а саме Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства», затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14, на що суд не звернув уваги, як наслідок неправильно застосував норми матеріального права (вказані Методичні рекомендації), що регулюють питання проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника;
- суд не взяв до уваги наявний в матеріалах виокремленого позовного провадження допустимий доказ, а саме «Звіт про фактичні результати щодо аналізу ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства» від 06.03.2018, зроблений ТзОВ АФ «Вест Аудит» за замовленням ліквідатора Микитюка А.І., в якому аналіз фінансово-господарської діяльності банкрута проводився за 2015-2017 роки, а показники оцінювалися станом на 31.12.2017 та було встановлено відсутність ознак доведення до банкрутства у підприємства;
- у зв`язку із одночасною наявністю у матеріалах справи двох різних за своєю суттю висновків (від 06.03.2018 та від 04.04.2024), зокрема щодо доведення до банкрутства, скаржник звернувся до ТзОВ «Бюро арбітражного керування», яке виготовило Звіт про фінансовий стан Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енергопроект» за період з 01.01.2024 до 31.12.2017 і в цьому звіті встановлено відсутність економічних ознак доведення до банкрутства у період, за який проводився аналіз, тобто з 2014 до 2017 року; погіршення стану було спричинене зовнішніми факторами (курсові різниці), а не укладанням невигідних договорів чи виведенням активів у період аналізу.
Також апелянт вважає, що у цьому спорі не доведеним є склад цивільного правопорушення та причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/ бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків та просить врахувати такі доводи:
- висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абз.5 ч.1 ст.61 61 КУзПБ) (постанова Верховного суду від 19.06.2024 у cправі № 906/1155/20 (906/1113/21);
- відсутність зазначених вище документів, зокрема звіту арбітражного керуючого та всієї сукупності додатків до звіту, унеможливлює доведення об`єктивної сторони правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку та розміру шкоди;
- у простому векселі серії АА №1050715 зазначено, що він був виданий 29.06.2011 на ТзОВ «Інноваційно-Фінансовий Центр «Аквітанс» (код ЄДРПОУ 35468321), а не банкрута, скаржник станом на 29.06.2011 не мав жодного корпоративного чи управлінського відношення до векселедавця ТзОВ «Есенсе», як наслідок, не впливав на дії щодо видачі такого векселя;
- дії щодо видання векселя жодним чином не стосувалися банкрута, тобто не впливали на його права та обов`язки, оскільки банкрут на той час не був векселедержателем, як наслідок, вказані дії по виданню та внесенню змін до векселю не могли призвести до банкрутства ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект»;
- в матеріалах справи відсутні будь-які документи (докази) та відомості про придбання ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» прав на простий вексель серії АА 1050715 від 29.06.2011 (дата придбання, правочин на підставі якого набуто тощо), тобто підстави набуття банкрутом прав (повноважень) векселедержателя;
- суд не врахував, що джерелом інформації про економічно невигідне банкруту продовження строку виплати по векселю є не офіційні документи, а комерційний онлайн-портал youcontrol.com.ua, дані з якого не можуть вважатися належним та достовірним доказом у суді без підтвердження первинними документами про наявність таких зобов`язань;
- офіційні документи банкрутної справи №909/386/16, отримані із Єдиного державного реєстру судових рішень не містять жодних відомостей про фінансовий стан ТзОВ «Есенсе» у 2011-2012 роках, отже, посилання суду про борг у 41 млн грн не є підтвердженим належними доказами;
- суд не врахував, що балансова та реальна вартість активів ТзОВ «Есенсе» могли мати суттєві відмінності, адже балансова вартість активів – це вартість, за якою активи обліковуються у бухгалтерському балансі підприємства, і вона формується на основі первісної вартості придбання активів, зменшеної на суму накопиченої амортизації та/або переоцінки (дооцінки/уцінки) відповідно до національних стандартів бухгалтерського обліку (НП(С)БО) або міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ), натомість реальна (ринкова) вартість активів на підприємстві - це грошова сума, за яку кожен окремий актив може бути проданий на відкритому ринку на певну дату між незалежними, обізнаними та зацікавленими сторонами, які діють без примусу, тобто це та вартість, за якою актив міг би перейти з одних рук в інші в результаті комерційної угоди;
- посилання позивача на недостатність активів ТзОВ «Есенсе» при відсутності інформації про реальну вартість активів ТзОВ «Есенсе», які б могли забезпечити виконання зобов`язань за векселем, який виданий ТзОВ «Есенсе», є непідтвердженим припущенням;
- основний аргумент позивача базується на необґрунтованому твердженні, що ТзОВ «Есенсе» на момент пролонгації векселя (25.04.2012) було неплатоспроможним, активи товариства у 2011 році складали 32 млн грн при зобов`язаннях у 41 млн грн., однак ця інформація є вибірковою та спростовується матеріалами справи про банкрутство самого ТзОВ «Есенсе» (справа 909/386/16), які доводять наявність у товариства значних, ліквідних активів на момент прийняття рішення про пролонгацію; відсутність до 2016 року будь якої справи про банкрутство свідчить про факт відсутності неплатоспроможності ТОВ «Есенсе»;
- факт про те, що саме рішенням керівництва ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було продовжено строк погашення вказаного векселя не є доведеним;
- дії керівництва ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» з пролонгації векселя (якщо такі дії відбувалися), могли бути спрямовані на отримання максимального прибутку для свого підприємства, а не на завдання йому шкоди, адже: пролонгація боргу дозволяла підприємству продовжувати нараховувати 20% річних на значну суму, що є високодохідною фінансовою інвестицією; наявність у боржника (ТзОВ «Есенсе») активів, вартість яких суттєво перевищувала суму боргу та, як наслідок, робила ризик неповернення коштів на той момент мінімальним; рішення не вимагати негайного повернення коштів, а отримувати стабільний дохід у вигляді високих відсотків від платоспроможного контрагента є абсолютно стандартною та вигідною діловою практикою;
- висновки суду про те, що саме економічна невигідна банкруту операція з продовження строку виплати по векселю посадовими особами ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» призвела до банкрутства, спростовуються також хронологією подій та юридичних фактів: дата пролонгації векселя – 25.04.2012; дата порушення справи про банкрутство ТзОВ «Есенсе» - 16.05.2016, тобто через чотири роки після пролонгації векселя; дата визнання ТзОВ «Есенсе» банкрутом – 2.03.2018, тобто через шість років після пролонгації векселя;
- суд не надав належної оцінки тому, що критична неплатоспроможність ТзОВ «Есенсе» та нарощування основної кредиторської заборгованості сталися внаслідок подій, які відбулися значно пізніше за 2012 рік, ймовірно, це було пов`язано з передачею майна в іпотеку банку у 2013 році та загальною економічною кризою 2014-2015 років, що не має жодного відношення до дій відповідачів у 2012 році та спростовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями, які відбувалися у 2011-2012 роках та наслідками у вигляді банкрутства ТзОВ «Есенсе»;
- кредитор у заяві про покладення субсидіарної відповідальності на засновників та керівника боржника (на що і посилався суд) зазначає лише, що йому стало відомо про набуття векселя із реєстру судових рішень справи №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе», зокрема з ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016, якою були визнані вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн. на підставі простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 р., тобто, підставою притягнення до субсидіарної відповідальності за вказаним векселем, судом зазначено та наведено лише відомості із судової справи № 909/386/16;
- із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №922/2250/16 про визнання банкрутом ТзОВ «Оптово-роздрібний ринок «Жуляни», скаржнику стало відомо, що у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 встановлено такі обставини: 04.03.2013 між ПП «Радуга Буд» та ТзОВ «Вілік Буд» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 12-040313, відповідно до п. 1. якого продавець (ТзОВ «Вілік Буд») в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався передати у власність покупцеві (ПП «Радуга Буд»), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався прийняти та оплатити наступні векселі з іменним індосаментом (цінні папери): вексель простий № АА 1050715, векселедавець - ТзОВ «Есенсе», дата складення векселя 29.06.2011, номінальна вартість 27 152 251,00 грн та 20 % річних;
- як випливає із Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №914/1351/16 про визнання банкрутом ТзОВ «Трускавецьінвест», а саме із ухвали Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №914/1351/16, векселетримачем (правонабувачем) простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 зазначено ТзОВ «Вілік Буд», який відчужив своє право вимоги по векселю на ПП «Радуга Буд», із цього випливає, що простий вексель на який наданий кредитором, 04.03.2013 був предметом продажу договір купівлі-продажу цінних паперів № 12-040313 між ПП «Радуга Буд» та ТзОВ «Вілік Буд»;
- Єдиний державний реєстр судових рішень містить суперечливі відомості відносно право володільця (векселедержателя) простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011, як наслідок, відомості щодо набуття банкрутом прав на вексель, що випливають із ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі № 909/386/16, на яку посилається суд як на підставу притягнення до субсидіарної відповідальності, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, та не є преюдицією, як помилково вважає суд першої інстанції; будь-яких інших юридичних документів та доказів такого набуття прав на вексель банкрутом, матеріали справи не містять.

Узагальнені доводи та заперечення позивача і ліквідатора.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач наводить обставини, які є підставою заявлених позовних вимог, і просить врахувати такі аргументи на спростування доводів скаржників:
- в заяві про покладення субсидіарної відповідальності, а також в оскаржуваному рішенні не зазначалось про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приймали рішення щодо отримання кредиту та укладання кредитного договору №433-230611 від 23.06.2011, або ж що приймали рішення про здійснення оплат, які відбулись 30.06.2011, натомість, зазначалось, що вони мали вплив на прийняття рішень банкрута щодо прийняття тих чи інших рішень, зокрема:
ОСОБА_3 мав безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень щодо неповернення коштів за векселем та укладання договорів фінансової допомоги які спричинили неплатоспроможність, був адміністратором (директором) в ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яке було засновником у HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а те в свою чергу було засновником у ТзОВ «ЕСЕНСЕ» та інших підприємств, які отримували від банкрута фінансову допомогу; HILDIGAN HOLDINGS LIMITED не розрахувалось за купівлі корпоративних прав у підприємствах, де банкрут часткою володів (ТзОВ «ОРР «ЖУЛЯНИ» та ТзОВ «ЕСЕНСЕ»);
ОСОБА_1 мав безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень щодо неповернення коштів за векселем та укладання договорів фінансової допомоги які спричинили неплатоспроможність, був адміністратором (директором) в ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яке було засновником у HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а те в свою чергу було засновником у ТзОВ «ЕСЕНСЕ» та інших підприємств, які отримували від банкрута фінансову допомогу; HILDIGAN HOLDINGS LIMITED не розрахувалось за купівлі корпоративних прав у підприємствах, де банкрут часткою володів (ТзОВ «ОРР «ЖУЛЯНИ» та ТзОВ «ЕСЕНСЕ»); є бізнес-партнером ОСОБА_10 ;
ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3 , які в свою чергу мали вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень щодо неповернення коштів за векселем та укладання договорів фінансової допомоги, які спричинили неплатоспроможність, адже вони були адміністраторами (директорами) в ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яке було засновником у HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а те в свою чергу було засновником у ТзОВ «ЕСЕНСЕ» та інших підприємств, які отримували від банкрута фінансову допомогу; ОСОБА_10 та ОСОБА_2 в різні проміжки часу були засновниками ЗАТ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДОБРОМИЛЬ» (код ЄДРПОУ 13640988); саме в період, коли всі перелічені особи займали посади адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. на початку 2014 за нею було зареєстровано більше ніж 25 об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який додано до заяви; це в свою чергу може свідчити, що кошти які були надані банкрутом на адресу підприємств, у яких засновником була ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) та в подальшому не повернуті, були направлені на купівлю цих об`єктів нерухомого майна;
- як доказ того, що ні у 2011 році, ні у 2012 році, ОСОБА_2 не була в шлюбних відносинах із ОСОБА_3 , апелянти надали до апеляційної скарги копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 30.08.2013, однак такого доказу не було в матеріалах справи на дату ухвалення оскарженого рішення і скаржники не надають будь-яких пояснень з приводу того, чому ними не було подано відповідний доказ до суду першої інстанції; той факт, що вони одружились в 2013 році ніяким чином не нівелює той факт, що вони є пов`язаними особами;
- інформація про те, що ОСОБА_3 в 2012 році працював начальником департаменту міжнародних ринків, капіталу та інвестицій в АТ «Єврогазбанк» опублікована як на ресурсі wikipedia та і на сайті Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації https://svyat.kyivcity.gov.ua/news/illya-sagaydak-priznacheniygolovoyu-svyatoshinskoi-rayonnoi-v-misti-kievi-derzhavnoi-administratsii; 
- згідно з постановою Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, субсидіарна відповідальність може застосовуватися до осіб, які не є формальними засновниками чи керівниками, але мають змогу визначати дії боржника через пов`язаність або контроль над пов`язаними структурами; заява містить докази таких дій: банківські виписки, що підтверджують рух коштів до пов`язаних осіб; витяги з ЄДР, які встановлюють зв`язки між відповідачами та компаніями, що отримували активи боржника; інформацію з відкритих джерел, що підтверджує родинні та ділові зв`язки;
- відповідачі, відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України, зобов`язані спростувати ці факти, надавши докази добросовісності своїх дій, відмова від надання таких доказів кваліфікується як визнання фактів, зазначених заявником (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16), зокрема, відповідачі не надали документів, які б підтверджували економічну доцільність операцій із HILDIGAN HOLDINGS LIMITED чи повернення фінансової допомоги;
- в постанові Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/2250/16 від 05.09.2017 зазначено « 04.03.2013 між ПП "Радуга Буд" та ТОВ "Вілік Буд" було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 12-040313, відповідно до п. 1. якого продавець (ТОВ "Вілік Буд") в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався передати у власність покупцеві (ПП "Радуга Буд"), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався прийняти та оплатити наступні векселі з іменним індосаментом (цінні папери): вексель простий № АА 1050715, векселедавець - ТОВ "Есенсе", дата складення векселя 29.06.2011р., номінальна вартість 27 152 251,00 грн та 20 % річних. ПП "Радуга Буд" було перераховано 14 616 105,44 грн в якості авансового платежу за передачу векселя, однак продавець не вчинив жодних дій на виконання договору, вексель покупцю не передав, авансовий платіж не повернув, в зв`язку з чим у ТОВ "Вілік Буд" виникла кредиторська заборгованість перед ПП "Радуга Буд" за договором купівлі-продажу векселів № 12-040313 від 04.03.2013 на суму 14 616 105,44 грн. Враховуючи отримання ТОВ "Вілік Буд" авансових платежів за договорами купівлі-продажу векселів, укладеними з ТОВ "Ті-Ей-Бі Авіа Груп", ПП "Радуга Буд", та відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаними договорами купівлі-продажу, Харківським апеляційним господарським судом в межах справи №922/1023/16 встановлено, що ТОВ "Вілік Буд" є боржником вказаних осіб за цими договорами.»; тобто судом встановлено, що ПП "Радуга Буд" так і не виконало умови договору і вексель не передав, що в свою чергу вказує на те, що у відповідної особи він був відсутній;
- ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі № 909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» були визнані вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн. на підставі простого векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних, та датою пред`явлення - не раніше 29.06.2017, яке ТзОВ «Есенсе» не виконало, більше того, кредитором у справі №909/386/16 було також і ТзОВ «Вілік Буд», яке було боржником у справі №922/2250/16, і відповідна особа не оспорювала дійсність вимоги Приватного ПрАТ «Інвестиційна Компанія ««Енерго-Проект» до ТзОВ «Есенсе», які виникли на підставі векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011;
- безпідставним є посилання відповідачів, що вексель, який було надано ліквідатором до свого звіту не є належним та допустимим доказом, адже він його отримав під час ознайомлення з матеріалами справи №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе»;
- скаржники зазначають, що надання банком на адресу банкрута повторну фінансову допомогу в розмірі 775 390 грн. на підставі договору № 24/05 від 24.05.2013 не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки в силу норм права (законодавства), які регулюють банківську діяльність, такі відомості про платника (назва банку, ЄДРПОУ, коррахунок) зазначаються коли фізичною особою вносяться кошти на рахунок юридичної особи через касу банку, однак скаржники не наводять норми чинного законодавства, які б підтверджували ці доводи та не зазначають з чого саме слідує висновок, що ці кошти були перераховані фізособою через касу банку;
- скаржники зазначають, що заява побудована на аналізі подій, які знаходяться поза межами встановленого законом періоду, однак Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 №14, не вказують про те що відповідний термін є присічним і не потрібно аналізувати інформацію, якій більше ніж 3 роки;
- Верховний Суд неодноразово зазначав, що саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб щодо доведення до банкрутства юридичної особи;
- час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності (близькі за змістом правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 28.08.2018 у справі №1099/13, від 18.10.2018 у справі №923/1297/14, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15, від 03.09.2019 у справі №923/1494/15, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16);
- звіт за результатами проведеного ліквідатором аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності, не є основним доказом доведення боржника до банкрутства, а в поєднанні з іншими доказами та виявленими фактами під час проведення ліквідаційної процедури є одним із засобів доказування у відповідності до приписів ст. 74 ГПК України;
- постанова Верховного Суду у справі № 902/1156/15 від 12.12.2023, на правові висновки у якій покликається апелянт, не може бути взята до уваги судом, адже предметом дослідження у відповідній справі було оскарження ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство та ліквідацію юридичної особи та повноти дій ліквідатора, а не розгляд справи про притягнення до субсидіарної відповідальності;
- дії, здійснені у 2011– 2012 роках (зокрема, нецільове використання кредиту в розмірі 5,685,720 дол. США та виведення коштів на ТзОВ «Трускавецьінвест» і ТзОВ «Есенсе», отримання позик за договорам фінансової допомоги, безоплатне відчуження корпоративний прав, продовження дії векселя), мали довгостроковий вплив на фінансовий стан боржника, що підтверджується висновком спеціаліста №04/042024 і ці дії призвели до формування значної заборгованості, яка стала ключовою причиною неплатоспроможності у 2017 році, адже як видно із висновку саме з 2012 року підприємство стало збитковим, та жодного року до порушення справи про банкрутство не отримувало прибуток;
- звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений відповідно до Методичних рекомендацій, не становить безумовний доказ доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, у тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (висновок, викладений у постанові від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16);
- звіт ліквідатора за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника та висновок про доведення боржника до банкрутства, складені відповідно до вимог Методичних рекомендацій, наряду з іншими доказами є лише складовою доказової бази доведення боржника до банкрутства як підстави для притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності;
- доводи про неможливість ретроактивного застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства спростовуються тим, що Кодекс застосовується до процедур банкрутства, провадження в яких відкрито після набрання ним чинності (КУзПБ набрав чинності 21.10.2019, ця справа про банкрутство розглядається в межах ліквідаційної процедури, яка триває і після 2019 року, а отже, норми КУзПБ підлягають застосуванню;
- крім того, частиною першою статті 619 ЦК України встановлено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи; відповідно до частини першої статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва – боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства; відповідачі, посилаючись на Закон про банкрутство чомусь посилаються на редакцію від 22.12.2011, проте не вказують чому саме в цій редакції має застосовуватись Закон, адже порушення були триваючими, і в різні періоди часу;
- для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) і, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, з огляду на диспозицію частини першої статті 215 ГК України, частини п`ятої статті 25 (в редакції 2011) 41 (в редакції 2017 року) Закону про банкрутство (частини другої статті 61 КУзПБ) та з урахуванням підстав для порушення справи про банкрутство, потребується конкретизація об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за яке покладається субсидіарна відповідальність, зважаючи, зокрема, на сукупність таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів; така правова позиція (з урахуванням ідентичного регулювання питання субсидіарної відповідальності посадових осіб боржника та його засновників за статтею 61 КУзПБ та статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») наведена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17;
- правові висновки Верховного Суду, які наведені у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що відповідна практика не релевантною до правовідносин, які склались у відповідній справі, адже предметом розгляду у справі №904/7905/16 було питання щодо застосування статті 42 КУзПБ під час вирішення питання про визнання недійсним правочинів, вчинених боржником. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поданої адвокатом Лігінович Н.С., позивач наводить обставини, які є підставою заявлених позовних вимог, і просить врахувати такі аргументи на спростування доводів скаржників:
- твердження щодо відсутності копії ухвал та постанов суду в матеріалах справи № 909/1059/17 (909/356/25) є безпідставним, адже всі ухвали та постанови судів наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до яких вільний, що спростовує позицію скаржників про неможливість розгляду справи без їх долучення до заяви про покладання субсидіарної відповідальності;
- Верховний Суд у постанові від 08.12.2022 у справі 916/329/21 (916/3073/21) зазначив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника;
- Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України 19.01.2006 N 14 (надалі – Методичні рекомендації), не вказують про те що відповідний термін є присічним і не потрібно аналізувати інформацію, якій більше ніж 3 роки;
- час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності; дії, здійснені у 2011– 2012 роках (зокрема, нецільове використання кредиту в розмірі 5,685,720 дол. США та виведення коштів на ТОВ «Трускавецьінвест» і ТОВ «Есенсе», отримання позик за договорам фінансової допомоги, безоплатне відчуження корпоративний прав, продовження дії векселя), мали довгостроковий вплив на фінансовий стан боржника, що підтверджується висновком спеціаліста № 04/042024; уі дії призвели до формування значної заборгованості, яка стала ключовою причиною неплатоспроможності у 2017 році, адже саме з 2012 року підприємство стало збитковим, та жодного року до порушення справи про банкрутство не отримувало прибуток; з огляду на зазначене є безпідставним посилання на те, що слід здійснювати аналіз лише за 3 роки і як наслідок притягувати осіб до субсидіарної відповідальності які були у цей період;
- ОСОБА_4 ігнорує той факт, що як вже було зазначено у заяві про притягнення до субсидіарної відповідальності, що в період в три роки до дати порушення справи про банкрутство згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.12.2014 учасником банкрута була ОСОБА_4 (100% корпоративних прав), головою правління – ОСОБА_9 , а представником – ОСОБА_6 , і саме в період з вересня 2014 по лютий 2015 банкрутом на рахунок відповідача були переведені грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., при цьому, відповідач в період з 18.04.2012 до 30.03.2017 володіла 100% у статуті банкрута, з огляду на це є незрозумілим посилання скаржника на трирічний термін;
- Кодекс України з процедур банкрутства застосовується до процедур банкрутства, провадження в яких відкрито після набрання ним чинності (КУзПБ набрав чинності 21.10.2019); ця справа про банкрутство розглядається в межах ліквідаційної процедури, яка триває і після 2019 року, а отже, норми КУзПБ підлягають застосуванню;
- відмінність висновків від 2018 та від 2024 полягає в тому, що висновок ТОВ АФ «Вест Аудит» не містить інформації, яка б досліджувала питання щодо того, коли саме виникла неплатоспроможність у Боржника, за яких обставин та без аналізу банківських виписок по рахункам ПРАТ «ІК «ЕНЕРГО-ПРОЕКТ»; 
- безпідставним є посилання ОСОБА_4 на те, що існують два різних висновка експерта, адже їх відмінність полягає лише в періоді дослідження та тим, що у висновку ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЄРО» від 2024 року також аналізувались банківські виписки;
- рішення про отримання валютного кредиту та його нецільове використання приймалися відповідачами, які на той момент контролювали боржника, відсутність диверсифікації ризиків (наприклад, хеджування валютних ризиків, конвертація кредиту з доларів у гривню) свідчить про недбалість у прийнятті управлінських рішень;
- кредит у розмірі 5,685,720 дол. США від АТ «Єврогазбанк» (договір № 433- 230611 від 23.06.2011) був призначений для поповнення обігових коштів, натомість кошти були спрямовані на купівлю корпоративних прав ТОВ «Трускавецьінвест» (18,333,511 грн) і ТОВ «Есенсе» (27,152,251 грн) того ж дня (30.06.2011), ці операції не відповідали меті кредиту, що підтверджується банківськими виписками (платіжні доручення № 1251401, № 1251202); як видно із банківських виписок, жоден із нових власників корпоративних прав на користь яких було відчужено частку у статутному капіталі ТзОВ «ІЦ «АКВІТАНС» не надавали жодних позик/фінансової допомоги, а тому відповідні посилання є такими що не можуть бути прийняті до уваги судом;
- особа, яка притягається до субсидіарної відповідальності, повинна доказати відсутність своєї вини (постанови Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 906/904/16, від 17.06.2020 у справі N 923/590/18, від 06.12.2022 у справі N 908/802/20); скаржники не надали жодного доказу, який би спростовував факт безоплатного відчуження корпоративних прав;
- скаржники посилаються на наявність у ТзОВ «Есенсе» необтяженого майна вартістю 95,278,409 грн у 2012 році, проте як видно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.06.2025 за № 432805259 можна пересвідчитись, що нерухоме майно, на яке посилається відповідач у своєму відзиві, з 2007 року постійно передавалось в іпотеку (знаходиться в матеріалах справи); 25.09.2007 нерухоме майно було передано в іпотеку АТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» на підставі договору іпотеки № 44-250907/1 від 25.09.2007, яка була припинена 02.09.2011, надалі 29.06.2011 відповідне майно знову було передано в іпотеку;
- пролонгація векселя на суму 53,8 млн грн за 20% річних не була виправданою, оскільки ТзОВ «Есенсе» не мало ліквідних активів для погашення боргу, а єдиний актив - нерухоме майно перебувало в іпотеці банку, який у відповідності до ЗУ «Про іпотеку» мав пріоритет на звернення стягнення на нерухоме майно;
- скаржники не надали первинних документів, які б підтверджували економічну вигоду пролонгації чи платоспроможність ТОВ «Есенсе» у 2012 році, посилання на матеріали справи №909/386/16 є маніпулятивними, оскільки вони стосуються подій 2013 року і пізніше;
- відсутність первинних документів (договорів, актів) є наслідком неналежного документообігу боржника, за який несуть відповідальність його керівники та акціонери – тобто скаржники;
- хоча стандартний строк зберігання документів становить 1095 днів (ст. 44 ПКУ), для документів, пов`язаних із банкрутством, застосовується подовжений строк (1825 днів) відповідно до змін, уведених у 2023 році, ліквідатор вживав заходів для відновлення документів, але їх відсутність не звільняє відповідачів від відповідальності, оскільки вони контролювали боржника на момент здійснення операцій;
- ліквідатор не виявив договору № 25/12-1 від 25.12.2013 чи інших документів, які б підтверджували надання позики ФОП Лопушанською А.А. боржнику, бнківські виписки не містять інформації про надходження відповідних коштів від ФОП. ОСОБА_4 як 100% акціонер боржника мала прямий конфлікт інтересів, що робить операцію сумнівною, перерахування коштів на її рахунок без документального підтвердження позики свідчить про виведення активів;
- скаржники не надали жодного доказу існування зобов`язання банкрута перед нею, як то податкова декларація ФОП за 2014 рік, копії актів, тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_12 , позивач наводить обставини, які є підставою заявлених позовних вимог, і просить врахувати аргументи на спростування доводів скаржника, які є аналогічними викладеним у відзивах на інші скарги, а також зазначає, що безпідставним є посилання відповідача на те, що вексель, який було надано ліквідатором до свого звіту не є належним та допустимим доказом, адже він його отримав під час ознайомлення з матеріалами справи № 909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе».

10.02.2026 ліквідатор ПАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» арбітражний керуючий Новик Є.М. подав письмові пояснення (вх. №01-04/1250/26, №01-04/1253/26 та 01-04/1256/26) на подані апеляційні скарги, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а оскаржуване рішення - залишити без змін з підстав, аналогічних викладеним у відзивах позивача.

20.04.2026 представник позивача подав письмові пояснення у справі (вх. №01-04/3254/26), у яких наведено узагальнені підстави позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Встановлені фактичні обставини справи. 

Згідно з матеріалами справи, станом на дату звернення кредитора з цим позовом незадоволеними у зв`язку з відсутністю майна боржника залишаються кредиторські вимоги в розмірі 338 131 699,85 грн, а саме:
- вимоги АТ “Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд “Інвестохіллс Хеліантус” (яке є правонаступником АТ “Єврогазбанк”) в розмірі 301 949 913,00 грн основного боргу, 4 черга задоволення, 2 994 403,91 неустойки (штраф, пеня), 6 черга задоволення;
- вимоги ТзОВ “Фінансова компанія “Флексіс” ( яке є правонаступником ТзОВ “Лангруп”) в розмірі 14 524 092,77 грн основного боргу, 4 черга задоволення;
- вимоги АТ “Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд “Інвестохіллс Хеліантус” (яке є правонаступником ТзОВ “Земкомпроект”) в розмірі 7 937 095,32 грн основного боргу, 4 черга задоволення;
- вимоги ПП “Радуга Буд” в розмірі 6 675 410,77 основного боргу - 4 черга задоволення;
- вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в розмірі 2 872 777,00 основного боргу - 4 черга задоволення, 1 167 405,08 грн неустойки (штраф, пеня) - 6 черга задоволення, 7 048,00 грн судовий збір - 1 черга задоволення;
- вимоги АТ “Європейський газовий банк” в розмірі 3 524 грн судовий збір - 1 черга задоволення.

Водночас, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є відкритою інформацією в розумінні статті 20 Закону України «Про інформацію», АТ «Європейський газовий банк» припинено у 2019 році, а ПП «Радуга Буд» - у 2020 році.
Відповідно до відомостей, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 у справі №909/13/18, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2020, затверджено ліквідаційний баланс Приватного підприємства «Радуга Буд» (вул.Військових Ветеранів, 10, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76019, код 33086425), затверджено звіт ліквідатора та ліквідовано Приватне підприємство «Радуга Буд» як юридичну особу, зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення Приватного підприємства «Радуга Буд».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» створене 26.05.1995, про що внесено відомості до реєстру 18.10.2004.
Станом на 30.06.2011 видами діяльності товариства були: 74.11.2 Нотаріальна та інша юридична діяльність (основний); 45.21.1 Будівництво будівель; 65.23.0 Інше фінансове посередництво; 51.90.0 Інші види оптової торгівлі; 67.12.0 Біржові операції з фондовими цінностями; 70.31.0 Діяльність агентств нерухомості.

Станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство (12.12.2017) учасником банкрута був ОСОБА_21 , що має частку у статутному капіталі боржника 100% (71 400,00 грн.), а головою правління – ОСОБА_17 . 
Зокрема, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.03.2017 відбулись зміни складу учасників банкрута, за результатом яких ОСОБА_4 , яка володіла 100% у статутному капіталі вибула і замість неї став ОСОБА_21 , головою правління банкрута призначено ОСОБА_17 . 
ОСОБА_21 та ОСОБА_17 провели інвентаризацію активів банкрута, за результатом якої рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» від 14.04.2017 вирішено припинити діяльність підприємства шляхом його ліквідації. 
У позовній заяві кредитор не заявляє вимог до ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , оскільки вважає, що у їхніх діях відсутні ознаки доведення ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» до банкрутства.

Попередніми учасниками банкрута були:
- ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) з часткою в статутному капіталі 71 400,00 (з 18.04.2012 до 30.03.2017) – 100% 44 982,00 (з 11.02.2012 до 18.04.2012) - 63%, період володіння часткою - з 11.02.2012 до 30.03.2017;
- ОСОБА_5 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) з часткою в статутному капіталі 26 418,00 – 37%, період володіння часткою - з 23.06.2011 до 18.04.2012.

В різний час керівниками банкрута були:
- ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ), посада - Голова правління з 30.06.2011 до 13.12.2011, представник з 13.12.2011 до 30.03.2017;
- ОСОБА_11 (ідентифікаційний код: НОМЕР_8 ), посада - Голова правління з 13.12.2011 до 24.10.2013;
- ОСОБА_9 (ідентифікаційний код: НОМЕР_6 ), посада - Голова правління з 24.10.2013 до 06.01.2015;
- ОСОБА_13 (ідентифікаційний код: НОМЕР_13 ), посада - Голова правління з 06.01.2015 до 22.12.2016;
- ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ), посада - Голова правління з 22.12.2016 до 30.03.2017.

Як вказує заявник, особами, що мали безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, які спричинили неплатоспроможність є :
- ОСОБА_10 (ідентифікаційний код: НОМЕР_7 );
- ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 );
- ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_12 );
- ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 );
- ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_16 );
- ОСОБА_12 (ідентифікаційний код НОМЕР_14 ).

До виправленої позовної заяви, поданої на виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 про залишення заяви без руху, кредитор додав:
- виписку з рахунку № НОМЕР_15 боржника в АТ «ПриватБанк» за весь час обслуговування (а.с.31-32, том 6);
- виписку з рахунку № НОМЕР_17 (980) за період з дати відкриття 12.11.2008 до дати закриття 18.01.2019 та з рахунку № НОМЕР_17 (840) за період з дати відкриття 26.01.2011 до дати закриття 18.01.2019 боржника в АБС АТ «Єврогазбанк» (а.с.34-108, том 6).

Відповідно до змісту протоколу №20-06 загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» від 20.06.2011 (а.с.117-118, том 6), на зборах акціонерів, скликаних за ініціативою правління, було вирішено надати згоду на отримання кредиту в АТ «Єврогазбанк» в розмірі 5 685 720,00 доларів США на поновлення оборотних (обігових) коштів, забезпечити отримання кредиту заставним майном, шляхом укладення договорів поруки з третіми особами, надати повноваження голові правління ПрАТ «Інестиційна компанія «Енерго-проект» на підписання кредитного договору, договору іпотеки та інших документів, пов`язаних з отриманням кредиту Товариства з АТ «Єврогазбанк».
На зборах були присутні ОСОБА_6 – голова правління, ОСОБА_10 – голова мандатної комісії, а також два акціонери із загальною кількістю простих іменних акцій 6800 штук, що складає 100% загальної кількості простих акцій (голосів), а саме:
ОСОБА_15 (4284 простих іменних акцій, що становить 63% голосів)
ОСОБА_5 (2516 простих іменних акцій, що становить 37% голосів)
Рішення з усіх питань прийнято одноголосно.

Відповідно до змісту протоколу №09/12-11 загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» від 09.12.2011 (а.с.118, том 6), на зборах акціонерів, було вирішено звільнити ОСОБА_6 з посади голови правління товариства за угодою сторін відповідно до поданої заяви та призначити на посаду голови правління ОСОБА_11 з 12.11.2011, доручити ОСОБА_11 провести державну реєстрацію змін з правом залучення третіх осіб.
На зборах акціонерів були присутні ОСОБА_10 – голова мандатної комісії, ОСОБА_11 , а також два акціонери із загальною кількістю простих іменних акцій 6800 штук, що складає 100% загальної кількості простих акцій (голосів), а саме:
ОСОБА_15 (4284 простих іменних акцій, що становить 63% голосів)
ОСОБА_5 (2516 простих іменних акцій, що становить 37% голосів)
Рішення з усіх питань прийнято одноголосно.

Відповідно до змісту протоколу №13/12 загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» від 13.12.2011 (а.с.119-120, том 6), на зборах акціонерів, було вирішено прийняти до складу акціонерів ОСОБА_4 у зв`язку з купівлею акцій товариства, прийняти заяву ОСОБА_15 про вихід зі складу акціонерів та вивести її зі складу акціонерів у зв`язку з продажем своїх акцій, розподілити іменні акції акціонерів у статутному капіталі наступним чином: ОСОБА_4 – 4284 акції 63%, ОСОБА_5 – 2 516 акцій – 37%, разом 6 800 акцій, 100%; внести зміни до статуту товариства та затвердити нову редакцію статуту, доручити голові правління ОСОБА_11 провести державну реєстрацію змін з правом залучення третіх осіб.
На зборах акціонерів були присутні ОСОБА_10 – голова мандатної комісії, голова правління ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 .
Рішення з усіх питань прийнято акціонерами одноголосно.

05.02.2024 ліквідатор ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» арбітражний керуючий Новик Є.М. звернувся до ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЄРО» з листом про проведення аналізу фінансового становища боржника за період з 2011 до 2017 року та проханням надати відповідь/висновки на такі питання:
1. Чи свідчить аналіз наступних економічних показників АТ «ІК «Енерго-Проект» за період з 2011-2017 роки про суттєве погіршення фінансового стану підприємства:
- забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами (відношення суми активів до суми зобов`язань);
- забезпечення зобов`язань боржника його оборотними засобами (відношення оборотних засобів до суми зобов`язань);
- розмір чистих активів (різниця між сумою активів підприємства до суми його зобов`язань).
2. Як характеризується динаміка фінансового стану підприємства, що складалася внаслідок управління підприємством за період 2011-2017 роки за результатами аналізу структури капіталу та фінансових результатів підприємства АТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007)?
3. Чи мають місце, згідно з наданими на дослідження документами, економічні ознаки доведення АТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) до банкрутства та/або приховування його стійкої неплатоспроможності за період 2011-2017 роки?
4. Які господарські операції стали причиною неплатоспроможності АТ «ІК «Енерго-Проект» та з якого періоду вбачається суттєве погіршення платоспроможності підприємства? (а.с.109, том 6).

У вказаному листі зазначено «Додатки: документи для проведення аналізу», однак відсутній перелік документів, наданих аудиторській компанії на дослідження.

У висновку спеціаліста за результатами дослідження фінансового стану ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» та дослідження наявності ознак доведення до банкрутства №04/04-2024 від 04.04.2024, виготовленого ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЄРО» (а.с. 110-116, том 6), викладено такі відповіді на поставлені ліквідатором питання:
1. Аналіз показників ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) за період 2011 – 2017 р., а саме: показника забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами, показника забезпечення зобов`язань боржника його оборотними засобами, показника чистих активів за період 2011-2017 р., свідчить про суттєве погіршення фінансового стану підприємства протягом аналізованого періоду.
2. За результатами аналізу структури капіталу та фінансових результатів ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) встановлено, що протягом періоду 2011 – 2017 р. у ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» мала місце негативна динаміка фінансового стану підприємства, що спричинена зростанням зобов`язань (зокрема, заборгованості по банківських кредитах) як в абсолютному значенні, так і питомої ваги зобов`язань у структурі джерел фінансування підприємства, відсутності ведення основної господарської діяльності підприємства та накопичення непокритих збитків.
3. З урахуванням результатів аналізу економічних показників та руху грошових коштів на банківських виписках ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) наявні економічні ознаки доведення до банкрутства, зокрема: відсутність ведення діяльності, негативна динаміка показників фінансової стійкості та платоспроможності, збитковість а накопичення непокритих збитків, неефективне використання грошових коштів внаслідок отримання банківських кредитів та подальшого нецільового використання позикових коштів.
4. Причиною неплатоспроможності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007), виходячи з наданих на дослідження банківських виписок та показників фінансової звітності підприємства, стало накопичення зобов`язань перед третіми особами, зокрема отримання банківських кредитів у значних сумах, витрачання кредитних коштів не за цільовим призначенням, що призвело до вимивання обігових коштів та неможливості здійснення поточної господарської діяльності, та внаслідок відсутності ведення діяльності – накопичення збитків та досягнення від`ємного значення чистих активів. Погіршення фінансового стану підприємства вбачається, починаючи з 2012 р. та протягом всього аналізованого періоду, включаючи 2017 р. фінансовий стан ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» має стрімку тенденцію до погіршення.

У звіті зазначено, що разом із заявою від 05.02.2024 №02-01/43-54 на дослідження надано такі документи (в копіях):
- відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект»;
- фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва - ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» за 2011 -2017 р., що складаються з балансів (форма 1-м), звітів про фінансові результати (форма 2-м);
- банківські виписки по рахунках, відкритих щодо ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» в АТ «Єврогазбанк» та АТ КБ «Приватбанк».

У дослідницькій частині звіту вказані такі відомості:
- як встановлено з наданої на дослідження фінансової звітності ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» у періоді 2011-2017 р. діяльність підприємства за всі роки була збитковою, показник нерозподіленого прибутку у балансі є від`ємним та, починаючи з 2013 р. – показник власного капіталу також набув від`ємного значення, яке і зберігалось, зростаючи до кінця аналізованого періоду; відсутність показника виручки від реалізації товарів, робіт, послуг, свідчить про те, що підприємством не здійснювалась господарська діяльність відповідно до заявлених видів діяльності та не формувався прибуток як фінансовий результат від здійснення господарської діяльності, під кінець 2017р. сума непокритих збитків склала (-139 306,2) тис. грн. при загальному значенні розміру активів підприємства 53 956,4 тис. грн.;
- станом на 31.03.2017 чисті активи підприємства є від`ємними і становлять -139324,8 тис.грн., та починаючи з 2012 р. є меншими від розміру статутного капіталу (71,4 тис. грн), що свідчить про наявність високого ризику безперервності діяльності та залежність підприємства від позикового капіталу;
- як показує аналіз розрахованих за даними фінансової звітності показників фінансової стійкості ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», фінансовий стан підприємства протягом періоду 2011-2017 р. був нестійким із тенденцією до постійного погіршення; від`ємні показники чистих активів, що спостерігались починаючи з 2013 р. свідчать про фінансову неспроможність підприємства погасити за рахунок власних активів зобов`язання перед третіми особами та високі ризики втрати економічної незалежності підприємством; при цьому з 2013 р. абсолютний розмір від`ємного значення чистих активів постійно збільшувався та досяг на кінець 2017 р.139324,8 тис.грн, перевищивши загальну суму активів;
- аналіз значення та динаміки показників забезпечення зобов`язань товариства всіма його активами показує суттєве погіршення фінансового стану підприємства протягом аналізованого періоду та критично низький рівень фінансової стійкості, починаючи з 2013 року, що постійно погіршувався та досяг критично найнижчого значення на кінець 2017 року;
- за результатами показників ліквідності за період з 01.01.2011 до 31.12.2017 встановлено , що усі показники є нижчими від граничних значень та вказують на низький стан ліквідності підприємства та погіршення фінансового стану підприємства протягом аналізованого періоду;
- аналіз рентабельності показує, що підприємство у періоді 2011-2017 збиткове, нерентабельне, фінансову господарську діяльність не веде, що спричинює протягом всього аналізованого періоду погіршення фінансового стану та поглиблення кризових явищ;
- за результатами аналізу показників фінансової стійкості встановлено, що протягом досліджуваного періоду підприємство є фінансово залежним від третіх осіб, не має власних активів для погашення своїх зобов`язань та функціонувало зі значними загрозами безперервності діяльності і втрати економічної самостійності; всі коефіцієнти фінансової стійкості та платоспроможності нижче нормативних значень та протягом аналізованого періоду демонстрували негативну динаміку;
- узагальнення аналізу структури капіталу та фінансових результатів підприємства показує, що протягом періоду 2011-2017 років у ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» мала місце негативна динаміка фінансового стану підприємства, що склалася внаслідок управління підприємством за період 2011-2017 рр. та внаслідок накопичення зобов`язань (зокрема, заборгованості за банківськими кредитами та договорами фінансової допомоги), відсутність ведення основної господарської діяльності і накопичення непокритих збитків;
- за результатами аналізу даних для виявлення ознак дій з доведення до банкрутства у ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» у проміжку часу 2011-2017 р. встановлено, що результати фінансової діяльності підприємства мають стійку динаміку до збитків, з 2012 року підприємство не здійснює основну діяльність, при цьому, підприємством укладені кредитні договори та отримані суттєві суми кредитів; відхилення від норми показника абсолютної ліквідності від граничного значення протягом всього періоду , що аналізується (нормативне значення якого 0,2-0,35); перевищення темпів зростання зобов`язань підприємства над темпами зростання його активів, тобто необґрунтовані виплати грошових коштів та необґрунтовані дії з передачі майна третім особам;
- на дослідження надано банківські виписки по рахунках, відкритих в АТ «Єврогазбанк» за період з 12.12.2018 до 18.01.2091, та в АТ КБ «Приватбанк»; за результатами аналізу банківських виписок виконано співставлення надходжень коштів та напрямків їх витрачання, аналіз руху грошових коштів товариства свідчить про неефективне використання, зокрема надання фінансових допомог, придбання корпоративних прав, однак не направлення отриманих коштів на фінансування поточної господарської діяльності підприємства;
- за результатами аналізу банківських виписок та документів у ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» встановлено:
23.06.2011 – між АТ «Єврогазбанк» та ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» укладено кредитний договір №433-230611, відповідно до якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію загальним лімітом 5 685 720,00 доларів США з метою поповнення обігових коштів;
30.06.2011 – на підставі платіжного доручення №1214901 зараховано на рахунок ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» №206283013218 кредитні кошти в розмірі 5 685 720,00 доларів США (що підтверджується витягом з банківської виписки);
30.06.2011 – ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» на підставі платіжних доручень №1251401 та №1251202 здійснило продаж валюти в сумі 2 131 205,89 доларів США (№1251401) та 3 554 514,11 доларів США (№1251202) (що підтверджується витягом з банківської виписки);
після продажу на гривневий рахунок ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» зараховано 17032565,52 грн від продажу 2 131 205,89 доларів США та 28 336 684,95 грн від продажу 3 554 514,11 доларів США, всього 45 369 341,46 грн. (що підтверджується витягом з банківської виписки);
30.06.2011 банк в рамках кредитного договору №439-300611 від 30.06.2011 зарахував на рахунок ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» 45 330,00 грн. та 71 091,00 грн (призначення платежу – надання кредиту);
- з наданих спеціалісту на дослідження виписок встановлено, що всього ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» в рамках кредитних договорів отримано 45 485 762,46 грн;
- напрямки витрачання отриманих кредитних коштів:
30.06.2011 ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» на підставі платіжного доручення перераховано грошові кошти на адресу ТзОВ «Трускавецьінвест» (код ЄДРПОУ 30439207) в сумі 18 333 551,00 грн. з призначенням платежу «Оплата за частку в статутному капіталі з/но дог. б/н від 30.06.2011 року без ПДВ» (що підтверджується витягом з банківської виписки);
30.06.2011 ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» на підставі платіжного доручення перераховано грошові кошти на адресу ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279) в загальній сумі 27 152 251,00 грн з призначенням платежу «Оплата за частку в статутному капіталі з/но дог. б/н від 30.06.2011 року без ПДВ» (що підтверджується витягом з банківської виписки);
всього витрачено 45 485 762 грн;
- тобто ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» відразу після отримання кредиту впродовж 1 (одного) дня здійснив виведення коштів на інші пов`язані компанії, здійснивши оплату за частку в статутному капіталі;
- витрата кредитних коштів здійснена не за цільовим призначенням (цільовим призначенням кредиту було поповнення обігових коштів, фактично грошові кошти використані на придбання корпоративних прав);
- як свідчить виписка з рахунків, які були відкриті в АТ «Єврогазбанк», з метою обслуговування кредиту та сплати відсотків за ними за період з 2011 до 2014 року ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» укладались договори надання фінансової допомоги з ТзОВ «Трускавецьінвест» (код ЄДРПОУ 30439207), ТзОВ «Люміка» (код ЄДРПОУ 37818903), ТзОВ «Вілік Буд» (код ЄДРПОУ 33693145) та іншими юридичними особами, які надавали грошові кошти.

Окрім того, до позовної заяви додано ряд витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», ТзОВ «Есенсе», ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс», ЗАТ «Українська промислова компанія Добромиль», ПП «Рост», ТзОВ «Тофі», ТзОВ «Прано Інвест», ТзОВ «Оптово-роздрібний ринок «Жуляни», а також відомості щодо Гілдіган Холдінг Лімітед ( ОСОБА_22 ), витяг з державного реєстру компаній Люксембургу щодо АТ «Роял Хоспітелеті Груп С.А.».
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:
- станом на 30.06.2011 засновником ТзОВ «Трускавецьiнвест» (код ЄДРПОУ 30439207) була Компанія «Брезертон Лімітед», резидентство: Британські Віргінські Острови, місцезнаходження: Британські Віргінські Острови, Місто Роуд Таун, вулиця Вікгемз Кей 1, з часткою в статутному капіталі - 5 279 391,53 (100%), директором був ОСОБА_23 ;
- станом на 30.06.2011 учасниками ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» були ТзОВ «Есенсе» (розмір 27 152 251 грн.) та ТзОВ «Трускавецьiнвест» (розмір 48 737 600 грн); 06.09.2011 до реєстру внесено інформацію про зміну складу засновників, внаслідок яких ТзОВ «Есенсе» та ТзОВ «Трускавецьiнвест» вибули зі складу засновників, а замість них стали засновниками інші юридичні особи, в тому числі і ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» з розміром внеску 45 485 762 грн. (витяг станом на 30.06.2011 та 06.09.2011); 
- 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс», натомість, засновниками ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» стали: Приватне підприємство «Юридично Бюро «Аквітанс» (код ЄДРПОУ:34821740) з часткою в розмірі 10 050 000 грн., саме ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» з часткою в розмірі 340000000 грн. та ОСОБА_18 з часткою в розмірі 10000 грн.;
- ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» (код ЄДРПОУ 35532229) перебуває у процедурі припинення за рішенням власника з 2016 року;
- ТзОВ «Есенсе» припинене (на підставі ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 у справі №909/386/16);
- ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником ТзОВ «Есенсе» (код 34358279), з розміром частки засновника (учасника): 37500,00 грн. та вибуло зі складу засновників; 
- станом на 19.07.2011 засновниками ТзОВ «Есенсе», стали Компанія Гілдіган Холдінгз Лімітед (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11, 2 поверх) з розміром 37 125,00 грн. та ТзОВ «Планета Тревел» (код ЄДРПОУ 34348826) з розміром частки 375 грн. (витяг станом на 20.07.2011);
- станом на 01.01.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником ТзОВ «ОРР «Жуляни» (код ЄДРПОУ 25410064), з розміром частки засновника (учасника): 99960,00 грн.;
- 21.07.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ «ОРР «Жуляни», де засновниками стали Компанія Гілдіган Холдінгз Лімітед (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх) з розміром 194040,00 грн. та ТзОВ «Планета Тревел» (код ЄДРПОУ 34348826) з розміром частки 1960 грн.

Обставини щодо вимог по векселю.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279) визнані вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн.
У цій ухвалі встановлено, що ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» є векселедержателем простого векселя серії АА 1050715 на суму 27 152 251, 00 грн та 20 % річних. Дата пред`явлення - не раніше 29.06.17. Відповідно до простого векселя трасантом є боржник, у зв`язку з чим заявник вправі вимагати оплати вказаного векселя, а відповідно заявити грошову вимогу до боржника в процедурі ліквідації в розмірі вартості емітованого та не оплаченого ним векселя та 20 % річних. Сума відсотків за період з 30.06.11 до 29.05.16 становить 26 705 912, 63 грн.
До позовної заяви долучено копію простого векселя серії АА 1050715 на суму 27 152 251, 00 грн та 20 % річних, дата складання – 22.06.2011, строк сплати – 29.06.2012 закреслено та замінено на дату – 29.06.2017; найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений – ПАТ «ІФЦ «Аквітанс», код ЄДРПОУ 35468321, підлягає сплаті в АТ «Єврогазбанк», векселедавець – ТзОВ «Есенсе».
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 у справі №909/386/16 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТзОВ «Есенсе», ліквідовано ТзОВ «Есенсе» (76019, м.Івано-Франківськ, вул. Військових Ветеранів, буд. 10; ідентифікаційний код 34358279) як юридичну особу, вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» у повному обсязі визнано погашеними.

У позовній заяві, обґрунтовуючи те, що продовження строку повернення грошових коштів за векселем була економічно не вигідна для банкрута, позивач зазначає, що з інформаційної системи https://youcontrol.com.ua/ ліквідатор отримав інформацію про те, що ТзОВ «Есенсе» було не прибутковим, на дату внесення змін до векселя та граничної дати повернення коштів. Зокрема, станом на 2011 рік у ТзОВ «Есенсе» активи складали 32 млн. грн., виручка 1,4 млн. грн., а зобов`язання 41 млн. грн.
Станом на 25.04.2012 (дата внесення змін до векселя) учасниками ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» були: ОСОБА_5 , що володів часткою у статутному капіталі у розмірі 37% та ОСОБА_4 , що була власницею частки у статутному капіталі у розмірі 63%, головою правління - ОСОБА_11 , а представником – ОСОБА_6 . 
Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.04.2012, засновниками ТзОВ «Есенсе» були КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169, Місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх, частка в статутному капіталі - 37 125,00 (99 %) та ТзОВ “ПЛАНЕТА ТРЕВЕЛ” (код ЄДРПОУ 34348826, засновником якого є КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, частка в статутному капіталі - 375,00 (1 %); директором був ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 також був директором ряду інших підприємств, зокрема, ТзОВ «Лакшмi-8» (код ЄДРПОУ 34241258) та ТзОВ «ОРР «ЖУЛЯНИ» (код ЄДРПОУ 25410064).

Відповідно до виписок по рахунках боржника ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» перерахувало ТзОВ «Лакшмi-8» кошти в розмірі 100 850,00 грн. на підставі договору фінансової допомоги від 15.12.2011, а 30.10.2013 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» отримало фінансову допомогу від ТзОВ «ОРР «ЖУЛЯНИ») в розмірі 50 000,00 грн. 

Згідно з інформацією, яка міститься у свідоцтві Департаменту реєстратора компаній та інтелектуальної власності Міністерства енергетики, торгівлі та промисловості Республіки Кіпр від 12.06.2024, ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) реєстраційний номер НОМЕР_10 , діяльність організації припинено 11.01.2016.
Власником акцій цієї компанії була компанія під назвою ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., зареєстрована за законодавством Люксембургу (адреса: Guillaume Kroll, 5, Luxembourg L-1882, Luxembourg).
Згідно із інформації з державного реєстру компаній Люксембургу від 01.07.2024, компанія під назвою ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. ліквідовано 30.11.2015 на підставі Декларативного рішення про банкрутство Окружного суду Люксембургу № F-725/15. 
З документів, наданих ліквідатору АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» і долучених до позовної заяви з відповідними перекладами на українську мову також вбачається, що адміністраторами/директорами ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A. були: 
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; 
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ; 
Таким чином, як вказує заявник, відповідні особи мали прямий вплив на прийняття рішень у HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, адже вони були адміністраторами (директорами) ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яке в свою чергу мало вплив на прийняття рішень у ТОВ “ЕСЕНСЕ”. 

У позовній заяві позивач стверджує, що ліквідатор встановив з відкритих джерел те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були посадовими особами АТ «Єврогазбанк» та бізнес партнерами з ОСОБА_10 .
Зокрема, з відомостей із інтернет-ресурсів ліквідатор встановив, що ОСОБА_1 був головою спостережної ради АТ «Єврогазбанк» (код 34693790) /https://smida.gov.ua/db/emitent/kv/xml/showform/24664/139/templ/ та володів близько 39,6296% акцій банку /https://bank.gov.ua/files/Shareholders/380430/380430_20140101.pdf/.
Рештою акцій АТ «Єврогазбанк» володіли ОСОБА_24 (дружина ОСОБА_1 ) з часткою 31,9574 % та ОСОБА_25 (донька ОСОБА_1 та ОСОБА_24 ) з часткою 17,7778 %.
Вказані відомості підтверджуються інформацією, розміщеною на веб-сайті Національного банку України та на веб-сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (SMIDA).

Окрім того, позивач стверджує, що ОСОБА_3 в 2012 році працював начальником департаменту міжнародних ринків, капіталу та інвестицій в АТ «Єврогазбанк» та одружений із ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 .
Позивач покликається як на доказ пов`язаності банкрута з ОСОБА_10 та ОСОБА_2 на те, що вони в різні проміжки часу були засновниками ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль» (код ЄДРПОУ 13640988).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.02.2006, засновниками були ОСОБА_10 з розміром частки 273 440,00 грн. та ОСОБА_15 (була засновником банкрута по 13.12.2011) з розміром частки 2 800,00 грн.
20.02.2006 відбулись зміни у складі засновників за наслідком чого ОСОБА_10 вибув зі складу учасників і ними стали ОСОБА_15 з розміром частки 93 920,00 грн., ОСОБА_16 з розміром частки 91 160,00 грн. та ОСОБА_2 з розміром частки 91 160,00 грн.
24.05.2013 АТ «Єврогазбанк» надало банкруту повторну фінансову допомогу в розмірі 775 390 грн. на підставі договору № 24/05 від 24.05.2013 (що підтверджується випискою по банківському рахунку).
Як зазначає заявник, надання банком в якому ОСОБА_1 був головою спостережної ради відповідної фінансової допомоги банкруту, свідчить про пов`язаність власників АТ «Єврогазбанк» з банкрутом та на вплив у прийнятті його рішень, в тому числі, і щодо продовження дії векселя. 

Як свідчить виписка із банківських рахунків банкрута, які були відкриті в АТ «Єврогазбанк», банкрут неодноразово надавав фінансову допомогу підприємствам, де засновником було HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а саме:
- ТзОВ «Тофі» (код ЄДРПОУ 33790502), якому на підставі договору поворотної фінансової допомоги згідно дог. №22/07-11 вiд 22.07.2011 була надана фінансова допомога в розмірі 442 500 грн. – відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.07.2011, засновниками були ТзОВ «Планета Тревел» (код ЄДРПОУ 34348826), засновником якого є КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) та саме HILDIGAN HOLDINGS LIMITED; 
- ТзОВ «Прано Інвест» (код ЄДРПОУ 34414500), якому на підставі договору поворотної фінансової допомоги згідно дог. №б/н вiд 05.12.2011 була надана фінансова допомога в розмірі 112 800 грн. - відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.12.2011, засновниками були ТзОВ «Планета Тревел» (код ЄДРПОУ 34348826), засновником якого є КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) та саме HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. 

Обставини щодо доводів про виведення коштів на рахунок бенефіціара.

З аналізу виписки по банківському рахунку № НОМЕР_18 банкрута, відкритому у ПАТ «Приват Банк» ліквідатор встановив, що з вересня 2014 року до лютого 2015 року банкрут перерахував на рахунок ФОП Лопушанської А.А. (код НОМЕР_1 ) грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу «повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013». 
З документів, переданих ліквідатору, йому не вдалось встановити наявності будь-яких договорів між ФОП Лопушанська А.А. (код НОМЕР_1 ) та банкрутом щодо надання останньому повторної фінансової допомоги. 
У банківських виписках по рахунках банкрута також відсутня інформація про надходження від ФОП Лопушанської А.А. (код НОМЕР_1 ) будь-яких коштів за договором фінансової допомоги.

Інші докази

Також в матеріалах справи наявний звіт про фактичні результати щодо аналізу ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» від 06.03.2018, виконаний під час здійснення ліквідаційної процедури попереднім ліквідатором – Микитюком А.І. 
У вказаному звіті зазначено, що на основі проведеного аналізу ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» за 2015 - 2017 роки можна зробити висновок, що показники фінансової стійкості, ліквідності, рентабельності в розрізі аналізованих років є значно меншими від нормативних. Коефіцієнти фінансової автономії, концентрації власного капіталу та фінансової залежності, як в свою чергу і більшість показників фінансової стійкості, на 31 грудня 2017 року, сягають від`ємних значень. За наслідками досліджуваних років у підприємства присутні ознаки поточної неплатоспроможності, сума позикового капіталу значно домінує над валютою балансу. Коефіцієнти покриття та забезпечення власними засобами на всі звітні дати перебувають нижче граничної межі. Ознак фіктивного банкрутства на початок та на кінець періоду, що аналізувався немає. Аналіз показників для виявлення ознак доведення до банкрутства показав, що у підприємства відсутні ознаки доведення до банкрутства. Ознаки приховуваного банкрутства у товариства відсутні.

Окрім того, як встановив суд першої інстанції, заявник (позивач) помилково подав разом з заявою документи, які не стосуються цієї справи (а.с. 193-209, 211-220, 228-229, 237-238, т. 7).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянтів про безпідставність відмови у задоволенні клопотання про зобов`язання позивача надати письмові відповіді на питання ОСОБА_4 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Як встановлено з матеріалів справи, 27.08.2025 відповідач ( ОСОБА_4 ) зверталась до суду з клопотанням(вх.№14088/25 від 28.08.2025) про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої просила поставити такі питання:
1. Чи підтверджується документально висновки «Звіту про фактичні результати щодо аналізу ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства» від 06.03.2013, виготовленого ТзОВ АФ «Вест аудит» на замовлення ліквідатора Микитюка Анатолія Івановича?
2. Чи підтверджуються документально висновки спеціаліста «Висновок спеціаліста за результатами дослідження фінансового стану ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та дослідження наявності ознак доведення до банкрутства» від 04.04.2024, за вих №04/04-2024, який було виготовлено ТзОВ «Аудиторська компанія «Про Веро» на замовлення ліквідатора Новика Євгена Миколайовича? 
Проведення експертизи заявниця просила доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
28.08.2025 відповідач ( ОСОБА_4 ) зверталась до суду з клопотанням (вх.№14125/25 від 28.08.2025) зобов`язати ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» надати у встановленій процесуальним законом формі (заяви свідка )відповіді на запитання, поставлені ОСОБА_4 у відзиві, а саме:
1. Чи передавались ліквідатору ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» документи з господарської діяльності боржника та якщо передавались, то за який період ліквідатору було передано документи з господарської діяльності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»?
2. Яким чином та/або в який спосіб ліквідаторами ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було проведено відновлення (пошук) документів з господарської діяльності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та його контрагентів?
Також заявниця просила зобов`язати позивача надати підтверджуючі документи (у разі їх наявності).
У протоколі судового засідання від 28.08.2025 зазначено, що з мотивів, оголошених судом, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 від 28.08.2025 про зобов`язання ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» надати відповіді на запитання та відмовляє у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 від 28.08.2025 про призначення судової економічної експертизи.
Відповідно до ч.5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок ухвалення судових рішень, ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.
Таким чином, суд першої інстанції ухвалив відмовити відповідачці у задоволенні заявлених нею клопотань протокольними ухвалами без оформлення окремого документа, про що зазначено в судовому засіданні.
Однак, слід звернути увагу на те, що за змістом протоколу судового засідання мотиви відмови у задоволенні клопотань були оголошені судом, відтак слід відхилити доводи апелянта про те, що відсутність в оскаржуваному рішенні обґрунтування щодо відхилення вказаних клопотань порушує вимоги процесуального законодавства.
Водночас, відповідно до ч.3 ст.255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Тому доцільним є викладення в наступному після постановлення протокольної ухвали судовому рішенні обґрунтування, яким керувався суд під час вирішення процесуальних питань.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду в тому, що у цьому випадку були відсутні підстави для задоволення клопотань відповідача.
Так, відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Питання, які заявниця запропонувала поставити на вирішення судового експерта, а саме щодо документального підтвердження висновків спеціалістів, підлягають дослідженню судом і не вимагають спеціальних знань у сфері іншій, ніж право. Також слід врахувати, що ескпертиза призначається лише за дійсної потреби, у разі неможливості встановити відповідні обставини у справі.
Окрім того, відповідно до ч.1, ч.2 ст.90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.
З наведених у клопотанні питань вбачається, що такі стосуються ліквідатора ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та його діяльності в ліквідаційній процедурі, а не входять до компетенції ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс», який є кредитором боржника та позивачем у цій справі.

Щодо суті вимог заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на відповідачів.

Загальні умови для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Цивільним кодексом України та Кодексом України з процедур банкрутства.
У ч.5 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній станом на 30.06.2011, було встановлено, що при здійсненні своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
Розмір зазначених вимог визначається виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Стягнені суми включаються в ліквідаційну масу і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленої статтею 31 цього Закону.
Частиною першою статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
За змістом частини першої статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.
Частиною третьою цієї статті кодексу визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.
Вказані норми Цивільного кодексу України та господарського кодексу України були чинними станом на 2011 рік, а також станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» - у листопаді 2017 року, що спростовує доводи апелянтів про те, що інститут субсидіарної відповідальності винних осіб за доведення боржника до банкрута, зокрема, щодо можливості покладення такої відповідальності на інших осіб (не засновників, керівників чи власника майна боржника) було встановлено лише у 2013 році з набранням чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (№4212-VI від 22.12.2011) та згодом у Кодексі України з процедур банкрутства.
21.10.2019 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність на підставі п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
З урахуванням того, що станом на 21.10.2019 справа №909/1059/17 про банкрутство ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» перебувала на стадії ліквідаційної процедури, в подальшому ця справа розглядається відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.
Відтак безпідставними є доводи апелянтів про неможливість застосування ч.2 ст.61 КУзПБ у спірних правовідносинах.
Так, станом на дату подання заяви кредитора боржника – ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» заяви про покладення на відповідачів субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника – 21.03.2025, у ч.2 ст.61 КузПБ було передбачено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Апеляційний господарський суд звертає увагу, що законодавством передбачено три види юридичної відповідальності за порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальну (стаття 219 Кримінального кодексу України), адміністративну (статті 164-15, 166-16, 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та цивільну - субсидіарну як різновид цивільної (частина друга статті 61 КУзПБ).
При цьому, можливість покладення субсидіарної відповідальності на осіб, винних у доведенні боржника до банкрутства не пов`язана з наявністю вироків у кримінальних справах.
Визначене нормами частини другої статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство, тобто, майнові права кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц викладено правовий висновок, згідно з яким кредитори боржника можуть мати похідний інтерес у стягненні коштів з третіх осіб, винних боржнику, в тому числі у стягненні неповернутих боржнику позик, кредитів, збитків, завданих боржнику третіми особами, тощо, якщо несплата цих коштів спричиняє несплату коштів боржником кредитору. Цей інтерес полягає у переведенні майна боржника у вигляді його прав вимоги у більш ліквідну форму - грошову. При цьому кредитори боржника не набувають власних прав вимоги до третіх осіб, винних боржнику; похідний інтерес кредиторів полягає у стягненні коштів на користь боржника - юридичної особи, а не на користь кредиторів, учасників (акціонерів) юридичної особи - боржника.
Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора чи кредитора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.
Слід наголосити, що одним із визначальних критеріїв для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).
А тому дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною другою статті 61 КУзПБ, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.
Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність і боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
Верховний Суд у ряді постанов (зокрема, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16 та ін) конкретизував об`єктивну сторону правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:
1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;
2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);
3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.
Окремо слід відзначити, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності (відповідно до наведених моделей) на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 ГК України). Аналогічну правову позицію викладено у постанові від 19.08.2021 у справі №25/62/09.
У постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) вказано, що зокрема, доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (див. також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) (пункт 66), від 25.05.2021 у справі №910/11027/18 (провадження №12-185гс19, пункт 7.56)).
Тобто, зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.
За змістом частини другої статті 61 КзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.
Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).
Таким чином, для застосування інституту субсидіарної відповідальності ліквідатору необхідно провести детальній аналіз та встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями керівника та засновників банкрута і настанням негативних для кредиторів наслідків щодо непогашення їх кредиторських вимог, тобто встановити їх форму вини.
При цьому відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.
Також слід враховувати, що висновок арбітражного керуючого щодо виявлення ознак доведення боржника до банкрутства та відомості у ньому, за відсутності інших доказів на підтвердження підстав для покладення субсидіарної відповідальності, не можуть бути самостійною підставою для цієї відповідальності, оскільки оцінюються на загальних підставах та у сукупності з іншими доказами та обставинами у справі (стаття 79 ГПК України). Обставини, які стали підставою для визнання судом боржника банкрутом відповідно до положень Закону про банкрутство не можуть ототожнюватись з підставами для субсидіарної відповідальності за зобов`язаним боржника у справі про банкрутство. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №4/44-Б (906/811/20).
Однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності.
У постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) (п.9.26) вказано, що враховуючи, що ліквідаційна маса (її вартість) є одним із визначальних показників для обчислення розміру субсидіарної відповідальності, з огляду на регламентований КУзПБ порядок та етапи формування ліквідаційної маси, зміни, яких вона зазнає під час ліквідаційної процедури, передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ.
Цей порядок передбачає, що:
- арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, та становища на ринках боржника і подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію (пункт 3 частини другої статті 12 КУзПБ);
- господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі може зобов`язати боржника провести аудит; якщо боржник не має для цього коштів, господарський суд може призначити проведення аудиту за рахунок кредитора (кредиторів) за його (їхньою) згодою (частина десята статті 39 цього Кодексу)
- розпорядник майна зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (частина третя статті 44 КУзПБ);
- ліквідатор з дня свого призначення проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, формує ліквідаційну масу (а відповідно до змін, внесених Законом України від 13.07.2023 №3249-IX, також складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення).
Аналіз фінансового стану банкрута має відповідати вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (далі - Методичні рекомендації), оскільки ці рекомендації розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.
Висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 № 3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий частини першої статті 61 КУзПБ).
У спірному випадку справу №909/1059/17 про банкрутство ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» порушено на підставі ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», положення якої регулювали особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.
Так, відповідно до ч.1 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом.
У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов`язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.
Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.
Отже, справа про банкрутство ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства розглядалась в спрощеному порядку, передбаченому у ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 визнано ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Микитюка А.І.
За наслідками проведення ліквідаційної процедури, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2022 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, а ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» постановлено ліквідувати, провадження у справі закрито.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2022 у справі №909/1059/17 про банкрутство ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», якою було задоволено апеляційну скаргу ТзОВ «Лангруп», скасовано ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2022 у справі №909/1059/17 про закриття провадження у справі про банкрутство та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора про затвердження звіту та ліквідаційного балансу Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» та його ліквідацію.
У цій постанові апеляційний суд встановив, що під час здійснення ліквідаційної процедури не було здійснено аналізу вчиненого у 2017 році ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» правочину з метою відчуження 100% частки у статутному капіталі ТзОВ «Інфотеджгруп» (код ЄДРПОУ 38105426) фізичним особам ОСОБА_26 та ОСОБА_8 , а також не було надано доказів звернення до органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке було зареєстроване до 01.01.2013 за попереднім місцезнаходженням боржника у м.Києві.
Згодом, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2023 
у справі №909/1059/17 повноваження арбітражного керуючого Микитюка А.І. як ліквідатора ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» достроково припинено, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Новика Євгенія Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1812 від 22.06.2017).
Як зазначено в заяві ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс», 14.03.2025 ліквідатор Новик Є.М. подав суду поточний звіт ліквідатора разом з додатками, і за наслідками ознайомлення з цим звітом кредитор вважав за необхідне звернутись до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на відповідачів.
Вказаного звіту ліквідатора, дослідження якого є необхідним для встановлення обставин повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, обставин недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів та для визначення розміру різниці між сумою вимог кредиторів та ліквідаційною масою, матеріали справи №909/1059/17 (909/356/25) не містять.
Апеляційний суд погоджується з доречними доводами апелянтів про доцільність подання такого звіту до матеріалів виокремленого позовного провадження, у якому розглядається заява про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на відповідачів, адже відповідачі не є учасниками справи №909/1059/17 про банкрутство ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», проте в межах справи №909/1059/17 (909/356/25) мають право заперечувати та спростовувати таку обставину як недостатність майна боржника для погашення вимог кредиторів, в тому числі в певній частині, адже це прямо впливає на визначення розміру субсидіарної відповідальності.
Відсутність звіту ліквідатора від 14.03.2025 про проведену ним роботу в ліквідаційній процедурі унеможливлює надання оцінки повноті його дій, зокрема, з урахуванням недоліків роботи попереднього ліквідатора (не вчинення заходів щодо виявлення усіх майнових активів банкрута), встановлених у постанові Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2022 у справі №909/1059/17, якою відмовлено у затвердженні звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект».
У позовній заяві кредитор зазначає, що ліквідатор здійснив запити до органів, які уповноважені здійснювати облік та реєстрацію майна (активів), за наслідком яких було встановлено, що за банкрутом відсутні будь-які активи, за рахунок яких можливо здійснити погашення вимог перед кредиторами.
Водночас, оскаржене рішення суду першої інстанції не містить висновків, за результатами оцінки доказів, щодо такого твердження позивача.
В оскарженому рішенні суду першої інстанції врахував, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2017 у справі №909/386/16 ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» визнано кредитором ТзОВ «Есенсе» з грошовими вимогами: четвертої черги в сумі 53 858 163, 63 грн та першої черги в сумі 2 756, 00 грн, однак в процедурі банкрутства ТзОВ «Есенсе», ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» не отримало жодних грошових коштів на погашення визнаних судом кредиторських вимог, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 у справі №909/386/16 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТзОВ «Есенсе», вимоги, незадоволені за недостатністю майна, визнано погашеними.
Також місцевий господарський суд вказав, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2017 у справі №909/871/16 ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» визнано кредитором ТзОВ «Роял Авіа» з грошовими вимогами: в сумі 2 756, 00 грн як вимоги першої черги; в сумі 75 470, 00 грн як вимоги четвертої черги.
Проте, відомості щодо припинення ТзОВ «Роял Авіа» відсутні, матеріали справи не містять інформації про продаж чи списання цього активу за рішенням комітету кредиторів під час здійснення ліквідаційної процедури.
Слід наголосити, що першочерговою метою застосування механізму субсидіарної відповідальності є створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, що відповідає загальній меті процедур банкрутства та кореспондується з обов`язком здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів спрямованих на досягнення цієї мети у ліквідаційній процедурі.
Отже, розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою
У абзаці третьому ч.2 ст.61 КузПБ передбачено, що стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом
Тобто, стягнені в порядку субсидіарної відповідальності суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів, тому обов`язковим є достеменне встановлення суми непогашених вимог кредиторів за недостатністю майна банкрута. 
Обґрунтовуючи розмір заявленої до стягнення з відповідачів субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, кредитор вказав, що станом на дату подання відповідної заяви незадоволеними залишаються вимоги кредиторів в розмірі 338 131 699,85 грн., які визнані ухвалами Господарського суду Івано-Франківської області, а саме:
- вимоги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» (яке є правонаступником АТ «Єврогазбанк») в розмірі 301 949 913,00 грн основного боргу, 4 черга задоволення, 2 994 403,91 неустойки (штраф, пеня), 6 черга задоволення;
- вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» ( яке є правонаступником ТзОВ «Лангруп») в розмірі 14 524 092,77 грн основного боргу, 4 черга задоволення;
- вимоги АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інвестохіллс Хеліантус» (яке є правонаступником ТзОВ «Земкомпроект») в розмірі 7 937 095,32 грн основного боргу, 4 черга задоволення;
- вимоги ПП «Радуга Буд» в розмірі 6 675 410,77 основного боргу - 4 черга задоволення;
- вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в розмірі 2 872 777,00 основного боргу - 4 черга задоволення, 1 167 405,08 грн неустойки (штраф, пеня) - 6 черга задоволення, 7 048,00 грн судовий збір - 1 черга задоволення;
- вимоги АТ «Європейський газовий банк» в розмірі 3 524 грн судовий збір - 1 черга задоволення.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні погодився з таким обґрунтуванням розміру субсидіарної відповідальності та ухвалив стягнути з відповідачів солідарно 338 131 699,85 грн.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є відкритою інформацією в розумінні статті 20 Закону України «Про інформацію», АТ «Європейський газовий банк» припинено у 2019 році, а ПП «Радуга Буд» - у 2020 році.
Відповідно до відомостей, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 у справі №909/13/18, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2020, затверджено ліквідаційний баланс Приватного підприємства «Радуга Буд» (вул.Військових Ветеранів, 10, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76019, код 33086425), затверджено звіт ліквідатора та ліквідовано Приватне підприємство «Радуга Буд» як юридичну особу, зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення Приватного підприємства «Радуга Буд».
Апелянти не покликаються на ці обставини. Разом з цим, господарський суд, розглядаючи справу про банкрутство, має слідкувати за забезпеченням балансу інтересів боржника та кредиторів і в межах застосування принципу судового контролю доцільним є переконатись в актуальності та правильності відомостей в реєстрі вимог кредиторів, зважаючи на те, що провадження у справі №909/1059/17 про банкрутство ПрАТ «Енерго-Проект» триває з кінця 2017 року, тобто впродовж 8 років (станом на дату подання позовної заяви), склад кредиторів змінювався внаслідок правонаступництва та ліквідації, зокрема, мажоритарного кредитора – АТ «Єврогазбанк».
Відтак під час визначення розміру субсидіарної відповідальності не можна залишити поза увагою те, що одного з кредиторів з вимогами до боржника в сумі 6 675 410,77 грн. було припинено як юридичну особу.
Так, ведення реєстру вимог кредиторів належить до повноважень ліквідатора, визначених у ч.1 ст.61 КУзПБ.
Пунктом 1 Вимог до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №2778/5, встановлено що ці Вимоги визначають порядок ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність) та вимоги до форми Реєстру, організаційні підходи при складанні, веденні та внесенні змін до Реєстру на всіх стадіях провадження справи про банкрутство (неплатоспроможність).
Підставою для внесення відомостей до Реєстру є ухвала (постанова) господарського суду або інформація, отримана під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (списання або прощення боргів, задоволення вимог кредиторів, зміна відомостей про кредитора тощо).
Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ «Ведення реєстру» Вимог, у разі погашення вимог кредитора іншим шляхом, ніж задоволення за рахунок реалізації майна, відомості щодо способу погашення та дати погашення такої вимоги вносяться в графу «Примітки».
Також, пунктом 14 Розділу ІІІ Вимог передбачено, що у випадку повного погашення вимог кредитора або відмови кредитора від вимог у графі «Примітки» відповідного запису Реєстру робиться відмітка про повне погашення або про виключення вимог кредитора із зазначенням дати та підстав погашення чи виключення.
У постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №5/58 викладено висновки, відповідно до яких при поданні заяви про покладення субсидіарної відповідальності на осіб, винних у доведенні боржника до банкрутства, саме ліквідатор зобов`язаний надати суду відомості щодо актуального складу кредиторів боржника та їх вимог, оскільки стягнуті в порядку субсидіарної відповідальності грошові кошти включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів, тому достеменне встановлення суми непогашених вимог кредиторів за недостатністю майна банкрута, є обов`язковим.
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що розмір субсидіарної відповідальності, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь боржника, становить 338 131 699,85 грн. не відповідає дійсним обставинам справи.
Разом з цим, достеменно встановити такий розмір на підставі наявних в матеріалах справи доказів на стадії апеляційного розгляду справи не можливо, оскільки саме на ліквідатора покладено обов`язок ведення реєстру вимог кредиторів і подання суду відомостей щодо актуального складу кредиторів боржника та їх вимог в межах здійснення заходів ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ПрАТ «ІК «Енерго-Проект».
Щодо встановлення об`єктивної сторони правопорушення, яка полягає у діях і бездіяльності суб`єктів субсидіарної відповідальності, апеляційний суд зазначає, що виходячи зі змісту ч.2 ст.61 КУзПБ, суд оцінює істотність впливу дій (бездіяльності) третіх осіб на становище боржника, перевіряючи наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) цих осіб та фактичною неплатоспроможністю боржника (доведенням його до банкрутства).
Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності має дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
Об`єктом оцінки суду, в цьому випадку, є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства, до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності.
Саме детальний аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.12.2025 у справі №910/2911/19.
За змістом ч.1 ст.61 КузПБ до повноважень ліквідатора належить аналіз фінансового стану банкрута, складення висновку про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення.
При цьому, аналіз фінансового стану банкрута має відповідати вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (далі - Методичні рекомендації №14), оскільки ці рекомендації розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.
Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення, зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна / активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності, повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд під час розгляду відповідної заяви оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, з точки зору відповідності їх наведеним у критеріям.
До таких доказів належать, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, висновок про наявність або відсутність ознак доведення боржника до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення, складені відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності, тощо.
Кодекс України з процедур банкрутства не містить вичерпного переліку доказів, які підтверджують факт доведення боржника до банкрутства або спростовують такий факт.
До позовної заяви кредитор долучив висновок спеціаліста від 04.04.2024 за вих №04/04-2024, виготовлений ТзОВ «Аудиторська компанія «Про Веро» на замовлення ліквідатора.
Встановлені в цьому висновку обставини відображено у позовній заяві як підстави позовних вимог про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на відповідачів.
У постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі №909/252/16 (909/385/23) викладено правові висновки, відповідно до яких попри те, що складений аудитором звіт за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності боржника не можна ототожнювати з відповідним звітом / висновком ліквідатора боржника, такий звіт аудитора підлягає належній оцінці господарського суду в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, за наслідками якої може бути прийнятий до уваги чи відхилений за наявності конкретних ознак невідповідності його форми чи змісту вимогам статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України.
Як було встановлено з матеріалів справи, у висновку спеціаліста за результатами дослідження фінансового стану ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» та дослідження наявності ознак доведення до банкрутства №04/04-2024 від 04.04.2024, виготовленого ТзОВ «Аудиторська компанія «ПРО ВЄРО» викладено такі висновки:
1. Аналіз показників ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) за період 2011 – 2017 р., а саме: показника забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами, показника забезпечення зобов`язань боржника його оборотними засобами, показника чистих активів за період 2011-2017 р., свідчить про суттєве погіршення фінансового стану підприємства протягом аналізованого періоду.
2. За результатами аналізу структури капіталу та фінансових результатів ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) встановлено, що протягом періоду 2011 – 2017 р. у ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» мала місце негативна динаміка фінансового стану підприємства, що спричинена зростанням зобов`язань (зокрема, заборгованості по банківських кредитах) як в абсолютному значенні, так і питомої ваги зобов`язань у структурі джерел фінансування підприємства, відсутності ведення основної господарської діяльності підприємства та накопичення непокритих збитків.
3. З урахуванням результатів аналізу економічних показників та руху грошових коштів на банківських виписках ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007) наявні економічні ознаки доведення до банкрутства, зокрема: відсутність ведення діяльності, негативна динаміка показників фінансової стійкості та платоспроможності, збитковість а накопичення непокритих збитків, неефективне використання грошових коштів внаслідок отримання банківських кредитів та подальшого нецільового використання позикових коштів.
4. Причиною неплатоспроможності ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» (ЄДРПОУ 22915007), виходячи з наданих на дослідження банківських виписок та показників фінансової звітності підприємства, стало накопичення зобов`язань перед третіми особами, зокрема отримання банківських кредитів у значних сумах, витрачання кредитних коштів не за цільовим призначенням, що призвело до вимивання обігових коштів та неможливості здійснення поточної господарської діяльності, та внаслідок відсутності ведення діяльності – накопичення збитків та досягнення від`ємного значення чистих активів. Погіршення фінансового стану підприємства вбачається, починаючи з 2012 р. та протягом всього аналізованого періоду, включаючи 2017 р. фінансовий стан ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» має стрімку тенденцію до погіршення.
У висновку спеціаліста від 04.04.2024 за вих №04/04-2024, зазначено, що такий виготовлений відповідно Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (далі - Методичні рекомендації №14),
У п.3.2. Методичних рекомендацій №14 вказано, що визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі.
Під час визначення ознак дій з доведення до банкрутства заповнюється таблиця 26 “Показники для виявлення ознак дій з доведення до банкрутства».
У разі встановлення, що вищезазначені показники погіршилися протягом періоду, який аналізується, з`ясовується причина погіршення цих показників шляхом перевірки фінансово-господарських договорів підприємства.
Проте, у висновку спеціаліста зазначено, що для його складення використовувались відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект», фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва - ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» за 2011 -2017 р., що складаються з балансів (форма 1-м), звітів про фінансові результати (форма 2-м), банківські виписки по рахунках, відкритих щодо ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» в АТ «Єврогазбанк» та АТ КБ «Приватбанк».
Враховуючи те, що під час дослідження не використовувались фінансово-господарські договори підприємства (при цьому, щонайменше кредитний договір, укладений з АТ «Єврогазбанк», про який йде мова у звіті, має бути наявний в матеріалах заяви банку про визнання грошових вимог до боржника, тобто має бути наявний у справі №909/1059/17 про банкрутство АТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект»), висновок спеціаліста від 04.04.2024 за вих №04/04-2024 про доведення боржника до банкрутства не може бути оцінений як документально підтверджений та слугувати самостійним доказом об`єктивної сторони правопорушення без встановлення викладених у висновку обставин на підставі оцінки інших наявних в матеріалах справи доказів.
При цьому, апелянти просять врахувати звіт про відсутність ознак доведення до боржника до банкрутства, виготовлений на замовлення попереднього ліквідатора боржника Микитюка А.І. за період впродовж трьох років до відкриття порушення у справі про банкрутство (2015-2017 роки). Такі доводи слід відхилити, адже підставами кредитора позову є правовідносини, які мали місце у 2011-2013 роках, тобто не були охоплені досліджуваним у цьому звіті періодом.
У п.3.2. Методичних рекомендацій №14 передбачено, що економічними ознаками дій з доведення до банкрутства може вважатися такий фінансово-економічний стан боржника, коли виконання умов договорів призвело до погіршення показників оцінки його фінансового стану, зокрема:
підписання завідомо невигідних для підприємства (у тому числі фіктивних) договорів;
необґрунтованої виплати грошових коштів, необґрунтованої передачі третім особам майна;
прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливають на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призводить до фінансових збитків та втрат;
заплутування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо.
Крім того, необхідно проаналізувати заходи, ужиті керівництвом підприємства, щодо стягнення заборгованості (повнота та своєчасність проведеної претензійно-позовної роботи) та своєчасності розв`язання проблем у виробничому процесі тощо.
Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначити за такими основними ознаками:
зменшення розміру, приховування та заниження оцінки майна, яке знаходиться у розпорядженні підприємства;
штучне збільшення розміру кредиторської та дебіторської заборгованості;
продаж задіяних у виробничо-господарській діяльності основних засобів (особлива увага приділяється договорам відчуження майна або оренди майна, зокрема перевіряється відповідність ціни реалізації ринковій та наявність дозволу на вказані операції органу, уповноваженого управляти майном);
продаж товарів (робіт, послуг), які виготовляє підприємство, за ціною, нижчою за собівартість, без належних економічних підстав (наприклад, регульована ціна реалізації, яка корегується за рахунок коштів державної підтримки; продаж за передоплатою; 
тимчасове зниження ціни в рекламних цілях; продаж морально застарілої продукції; продаж продукції, що не користується попитом; продаж товарних залишків готової продукції для перепрофілювання або запуску нового виробництва; продаж товарних залишків (сезонної продукції) у зв`язку із закінченням сезону тощо);
у разі збиткової діяльності підприємства спрямування отримуваних грошових засобів та інвестицій на закупівлю товарів, робіт, послуг, безпосередньо не задіяних у виробничо-господарській діяльності;
необґрунтоване зменшення або збільшення штату підприємства. 
У дослідницькій частині висновку спеціаліста від 04.04.2024 за вих №04/04-2024 вказано ряд відомостей щодо погіршення стану боржник, зокрема:
- у періоді 2011-2017 р. діяльність підприємства за всі роки була збитковою, 
- підприємством не здійснювалась господарська діяльність відповідно до заявлених видів діяльності та не формувався прибуток як фінансовий результат від здійснення господарської діяльності;
- підприємство є фінансово залежним від третіх осіб, не має власних активів для погашення своїх зобов`язань та функціонувало зі значними загрозами безперервності діяльності і втрати економічної самостійності;
- негативна динаміка фінансового стану підприємства, що склалася внаслідок управління підприємством за період 2011-2017 рр. та внаслідок накопичення зобов`язань;
- з 2012 року підприємство не здійснює основну діяльність, при цьому, підприємством укладені кредитні договори та отримані суттєві суми кредитів; 
- за результатами аналізу банківських виписок надання фінансових допомог, придбання корпоративних прав, однак не направлення отриманих коштів на фінансування поточної господарської діяльності підприємства.
За результатами аналізу банківських виписок та документів у ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» встановлено, що 23.06.2011 – між АТ «Єврогазбанк» та ПрАТ «Інвестиційна компанія «Енерго-Проект» укладено кредитний договір №433-230611, відповідно до якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію загальним лімітом 5 685 720,00 доларів США з метою поповнення обігових коштів, однак використано ці кошти не за цільовим призначенням, а з метою купівлі корпоративних прав.
Ще раз слід зауважити, що кредитний договір не був предметом дослідження, а лише виписки по рахунках.

Водночас, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11.01.2024 у справі №910/6614/20, від 24.01.2024 у справі №28/29-б-43/212-2012, від 06.02.2024 у справі №05-5-43/1913-49/272-2012, кожна дія або бездіяльність, які стали причиною неплатоспроможності боржника, а також особи, причетні до такої дії (бездіяльності) мають визначатися окремо.

Так, позивач стверджує, що відповідач-1 - ОСОБА_4 , як особа яка мала вирішальний вплив на банкрута та в період з 11.02.2012 до 18.04.2012 володіла 63 % акцій, а з 18.04.2012 до 30.03.2017 та володіла 100 % акцій ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». 
В цей період були вчинені такі дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- внесені зміни до векселя серіїї АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше, ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ «Есенсе»), а саме 25.04.2012 строк повернення коштів було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, і така зміна була економічно невигідна банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”;
- виведення коштів банкрута на особистий рахунок: згідно з випискою у ПАТ “Приват Банк”, в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року банкрутом на рахунок ФОП Лопушанська А.А., яка була одночасно і засновником, були переведені грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу “повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013”, хоча такого договору не існувало;
- відсутність контролю та дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги на загальну суму 29 136 598,9 грн, які в подальшому було включено до реєстру вимоги кредиторів.
Щодо першої підстави слід зазначити, що в матеріалах справи наявна копія першої сторінки простого векселя серії АА 1050715 на суму 27 152 251, 00 грн та 20% річних, дата складання – 22.06.2011, строк сплати – 29.06.2012 закреслено та замінено на дату – 29.06.2017; найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений – ПАТ «ІФЦ «Аквітанс», код ЄДРПОУ 35468321, підлягає сплаті в АТ «Єврогазбанк», векселедавець – ТзОВ «Есенсе».
Відповідно до ст.4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» в редакції, чинній станом на 2011 рік видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. 
На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.
Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем. 
Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.
Відповідно до ст.13 цього Закону зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону. 
Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону. У разі зміни строку платежу за переказним векселем держатель векселя повинен одержати згоду (акцепт) трасата на оплату векселя відповідно до нового строку. У разі коли акцепт вже було здійснено раніше, держатель векселя повинен одержати додаткову згоду акцептанта відповідно до нового строку. Якщо держатель векселя, який погодився на внесення змін до тексту векселя, бажає зберегти відповідальність попередніх індосантів, він повинен одержати їх згоду. У противному разі попередні індосанти несуть відповідальність таку, як і до внесення змін.
Відповідно до ст.77 Уніфікованого закону про прості та переказні векселі (затвердженого Женевською конвенцією 1930 року, до якої Україна приєдналась у 1999 році) до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо індосаменту (статті 11 - 20).
Відповідно до ст.11 Уніфікованого закону про прості та переказні векселі будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.
Відповідно до ст.13 Уніфікованого закону про прості та переказні векселі індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі). Він повинен бути підписаний індосантом.
Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).
Матеріали справи не містять відомостей чи доказів, щодо обставин видачі простого векселя та обставин щодо моменту переходу статусу векселедержателя до боржника.
Інформацію щодо векселя ліквідатор отримав з ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 у справі №909/386/16 про банкрутство ТзОВ «Есенсе» (код ЄДРПОУ 34358279), якою визнані вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн.
У цій ухвалі встановлено, що ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» є векселедержателем простого векселя серії АА 1050715 на суму 27 152 251, 00 грн та 20 % річних. Дата пред`явлення - не раніше 29.06.17. Відповідно до простого векселя трасантом є боржник, у зв`язку з чим заявник вправі вимагати оплати вказаного векселя, а відповідно заявити грошову вимогу до боржника в процедурі ліквідації в розмірі вартості емітованого та не оплаченого ним векселя та 20 % річних. Сума відсотків за період з 30.06.11 до 29.05.16 становить 26 705 912, 63 грн.
Жодних інших обставин у цій ухвалі не встановлено.
До позовної заяви додано копію лише першої сторінки векселя, зворотнього боку чи додаткового аркуша з індосаментом немає.
Відтак не доведеними є обставини щодо дати переходу статусу держателя векселя до боржника, щодо особи, яка приймала рішення про продовження дії векселя і щодо впливу рішень щодо вказаного векселя на доведення боржника до банкрутства.
Слід також враховувати, що вексель, виданий під 20 відсотків річних є дохідним фінансовим активом.
У позовній заяві, обґрунтовуючи те, що продовження строку повернення грошових коштів за векселем була економічно не вигідна для банкрута, позивач зазначає, що з інформаційної системи https://youcontrol.com.ua/ ліквідатор отримав інформацію про те, що ТзОВ «Есенсе» було не прибутковим, на дату внесення змін до векселя та граничної дати повернення коштів. Зокрема, станом на 2011 рік у ТзОВ «Есенсе» активи складали 32 млн. грн., виручка 1,4 млн. грн., а зобов`язання 41 млн. грн. 
Слід погодитись з доводами апелянтів про те, що відомості з інформаційної системи https://youcontrol.com.ua/ не можуть бути самостійним доказом того, що ТзОВ «Есенсе» було неприбутковим станом на 2011 рік без аналізу фінансової звітності товариства, натомість, справу про банкрутство ТзОВ «Есенсе» порушено у 2016 році, тобто через 5 років.
Окрім того, в ухвалі Господарського суду Львівської області від 17.05.2017 у справі №914/1351/16 встановлено 04.03.2013 ТзОВ «Вілік Буд» (продавець) та ПП «Радуга Буд» уклали договір купівлі-продажу цінних паперів №12-04313, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець - прийняти та оплатити вексель простий №АА1050715 від 29.06.2011, векселедавець ТзОВ «Есенсе», дата погашення векселя 29.06.2017 року, номінальна вартість 27 152 251,00 грн. та 20% річних, ціна одного ЦП 27 165 951,00 грн. Договором сторони узгодили, що сплата договірної ціни (27 165 951,00 грн.) здійснюється покупцем частинами протягом одного календарного року з моменту підписання цього договору. 05.03.2013 продавець та покупець уклали додаткову угоду, виклавши назву договору в наступній редакції «договір купівлі-продажу векселів №12-04313». Договір купівлі-продажу векселів № 12-040313 від 04.03.2013 є дійсним, в судовому порядку не оскаржувався.
В постанові Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 у справі №922/2250/16 встановлено 04.03.2013 між ПП «Радуга Буд» та ТзОВ «Вілік Буд» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 12-040313, відповідно до п. 1. якого продавець (ТзОВ «Вілік Буд») в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався передати у власність покупцеві (ПП «Радуга Буд»), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язався прийняти та оплатити наступні векселі з іменним індосаментом (цінні папери): вексель простий № АА 1050715, векселедавець - ТзОВ «Есенсе», дата складення векселя 29.06.2011р., номінальна вартість 27 152 251,00 грн та 20 % річних.
ПП «Радуга Буд» було перераховано 14 616 105,44 грн в якості авансового платежу за передачу векселя, однак продавець не вчинив жодних дій на виконання договору, вексель покупцю не передав, авансовий платіж не повернув, в зв`язку з чим у ТзОВ «Вілік Буд» виникла кредиторська заборгованість перед ПП «Радуга Буд» за договором купівлі-продажу векселів №12-040313 від 04.03.2013 на суму 14 616 105,44 грн.
Враховуючи отримання ТзОВ «Вілік Буд» авансових платежів за договорами купівлі-продажу векселів, укладеними з ТзОВ «Ті-Ей-Бі Авіа Груп», ПП «Радуга Буд», та відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаними договорами купівлі-продажу, Харківським апеляційним господарським судом в межах справи №922/1023/16 встановлено, що ТзОВ «Вілік Буд» є боржником вказаних осіб за цими договорами.
Отже, у 2013 році мали місце правовідносини купівлі-продажу цінних паперів, зокрема щодо вексель простий № АА 1050715, учасником яких ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» не було.
Грошові вимоги ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» в розмірі 53 858 163,63 грн. до ТзОВ «Есенсе», які підтверджені векселем № АА 1050715, визнано 26.07.2016 і відповідна ухвала суду Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/386/16 не містить відомостей щодо дати набуття ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» статусу держателя цього векселя.
Отже, недоведеними є твердження позивача про те, що саме ПрАТ «ІК «Енерго-Проект», зокрема, ОСОБА_4 як володілець 63% в період з 11.02.2012 до 18.04.2012 та володілець 100 % акцій в період з 18.04.2012 до 30.03.2017 приймало рішення про продовження строку векселя.
Окрім того, позивач вказує на обставини виведення коштів банкрута на особистий рахунок ОСОБА_4 . 
Як встановлено з випискою по рахунках боржника, відкритих у ПАТ “Приват Банк”, в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року банкрут перерахував на рахунок ФОП Лопушанська А.А. грошові кошти в загальному розмірі 806 800,00 грн., з призначенням платежу “повернення безвідсоткової фінансової допомоги, згідно дог. № 25/12-1 від 25.12.2013”.
Позивач стверджує, що дії, вчинені ліквідатором щодо отримання копії такого договору не призвели до результатів, отже договір безвідсоткової фінансової допомоги відсутній і ОСОБА_4 безпідставно отримала кошти боржника.
Слід погодитись з доводами апелянтів про те, що такі твердження позивача є припущеннями, адже строк дії зберігання первинних документів, укладених у 2013 році, закінчився у 2018 році, а позов пред`явлено у 2025 році, відтак відсутність договору безвідсоткової фінансової допомоги у розпорядженні відповідачки 1 та не передання такого договору арбітражному керуючому, його було призначено ліквідатором боржника у 2023 році не може достеменно свідчити про те, що такого договору не існувало.
Так, відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту.
Щодо доводів позивача про бездіяльність відповідачки-1, яка полягає у відсутності контролю та дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута, зменшення кредиторської заборгованості перед контрагентами, та дії щодо збільшення зобов`язань за рахунок оформлення договорів фінансової допомоги на загальну суму 29 136 598,9 грн, які в подальшому було включено до реєстру вимог кредиторів, слід врахувати, що такі договори також можуть свідчити про залучення фінансової допомоги для потреб підприємства, що існували в період їх укладення. 

Щодо відповідача-2 - ОСОБА_5 , позивач стверджує, що в період з 23.06.2011 до 18.04.2012 володів 37% акцій банкрута ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та, маючи вплив на прийняття рішень, вчинив дії та бездіяльність, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект», а саме:
- був присутній на загальних зборах акціонерів 20.06.2011 (протокол №20-06, де приймалось рішення про отримання кредиту в АТ «Єврогазбанк»;
- використання кредитних коштів не за призначенням – кредит отримано на поповнення оборотних коштів, однак фактично ці кошти були виведені на купівлю корпоративних прав у ТзОВ «ІІЦ «Аквітанс» без отримання коштів, що підтверджується відсутністю надходжень у банківських виписках;
- відсутність дій щодо оздоровлення банкрута.
Проте, в матеріалах справи відсутні належні та вірогідні докази того, що володіючи 37% акцій банкрута в період з 23.06.2011 до 18.04.2012, саме відповідач здійснив перелічені вище дії або мав вплив, достатній для прийняття вказаних рішень банкрута.

Щодо відповідача-3 - ОСОБА_6 позивач стверджує, що
в період з 30.06.2011 до 13.12.2011 відповідачка була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та в цей час та вчинила такі дії і бездіяльність, які призвели до банкрутства боржника:
- використання кредитних коштів не за призначенням – як голова правління в період отримання кредиту (23.06.2011) та виведення коштів (30.06.2011) підписала відповідні документи та дала вказівки на перерахування кредитних коштів на придбання корпоративних прав, що не відповідало меті кредиту (поповнення оборотних коштів);
- безоплатне відчуження корпоративних прав – в період її представництва (06.12.2011, 19.07.2011, 21.07.2011) відбулося безоплатне відчуження корпоративних прав банкрута;
- виведення коштів на рахунок бенефіціара – в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року, коли відповідачка була представником банкрута, відбулося виведення 806 800 грн. на рахунок ФОП Лопушанської А.А. за неіснуючим договором;
- внесення змін до векселя – брала участь у прийнятті рішення про пролонгацію векселя (25.04.2012);
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута.
Однак в матеріалах справи відсутні статутні документи боржника, з яких можливо достеменно встановити обсяг впливу голови правління на прийняття тих чи інших рішень, та інші докази, які б вірогідно свідчили, що саме дії відповідачки-3 мали наслідком стійку неплатоспроможність товариства. Підстави позову, які полягають у внесенні змін до векселя апеляційний суд визнав недоведеними, обґрунтування ого наведено вище.

Щодо відповідача-4 - ОСОБА_7 , позивач стверджує, що відповідач є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління боржника, зокрема, - обіймав посали в пов`язаних компаніях: директор ТзОВ “Есенсе”, директор ТзОВ “ОРР “Жуляни”, засновник ПП “Рост”, і вчинив такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- вплив на продовження строку дії векселя – як директор ТзОВ «Есенсе» (векселедавця) на момент внесення змін до векселя 25.04.2012, сприяв продовженню строку повернення коштів з 29.06.2012 на 29.06.2017, що завдало битків банкруту;
- отримання ТзОВ «Есенсе» фінансової допомоги від банкрута;
- пов`язаність з банкрутом – тривала співпраця з ОСОБА_10 (спільний бізнес у ПП «Рост»);
- участь у схемі виведення активів – через контрольовані ним підприємства здійснювалось виведення коштів банкрута, зокрема через ТзОВ «Лакшмі-8», ТзОВ «ОРР «Жуляни».
Однак, вплив на продовження строку дії векселя та отримання фінансової допомоги має ознаки вчинення дій в інтересах ТзОВ «Есенсе», директором якого був відповідач-4, та не може самостійно свідчити про мету завдати шкоди інтересам боржника. В матеріалах справи відсутні належні та вірогідні докази, які б достеменно підтверджували те, що відповідач-4 мав вплив на прийняття рішень та вчиняв дії, що мали наслідком стійку неплатоспроможність боржника.

Щодо відповідача-5 - ОСОБА_8 позивач стверджує, що в період з 22.12.2016 до 30.03.2017 відповідачка була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» і допустила бездіяльність, яка полягала у:
- відсутності будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута;
- бездіяльності в період, коли банкрут вже перебував у критичному фінансовому стані - непокриті збитки на кінець 2016 року становили значну суму.
Проте, бездіяльність у період 2016-2017 року не може бути пов`язана саме з доведенням до банкрутства, адже умисні дії, спрямовані на доведення боржника до банкрутства, за твердженням позивача мали місце у 2011-2013 роках

Щодо відповідача-6 - ОСОБА_9 , позивач стверджує, що в період з 24.10.2013 до 06.01.2015 відповідачка була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» і вчинила дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- сприяння виведенню коштів банкрута на особистий рахунок засновника – ОСОБА_4 – в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року відбулося перерахування 806 800,00 грн. на рахунок ОСОБА_4 за неіснуючим договором;
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута;
- збільшення зобов`язань – оформлення договорів фінансової допомоги, які йшли виключно на обслуговування кредиту АТ «Єврогазбанк», де головою правління був ОСОБА_1 , а ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 ) була членом спостережної ради з 30.08.2011 та володіла 5,012% акцій в банку, що підтверджується інформацією зі офіційного вебсайту СМІДА), в подальшому заборгованість за договорами фінансової допомоги було включено до реєстру вимог кредиторів.
Щодо виведення коштів на рахунок ОСОБА_4 за неіснуючим договором апеляційний суд визнав таку підставі позову недоведеною, з обґрунтуванням, наведеним вище, а також суд вже зазначав, що укладення договорів фінансової допомоги з пов`язаними особами для обслуговування кредиту може свідчити не про мету збільшення зобов`язань, а про вчинення заходів, спрямованих на повернення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, обсяг якої різко збільшився з огляду на курс долара США у 2011 році (дата отримання кредиту, бл. 7,99 грн) та у 2014 році (бл. 12-15 грн. впродовж року). Відтак недоведеним є те, що дії відповідачки були умисними і були спрямовані на доведення боржника до банкрутства.

Щодо відповідача-7 - ОСОБА_10 , позивач стверджує, що відповідач є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, адже є батьком ОСОБА_4 , та з 2011 року був головою мандатної (лічильної) комісії ПрАТ «ІК «Енерго-Проект», а також обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НОМЕР_10 та як наслідок мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. Маючи вплив відповідною особою були вчинені наступні дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийнято рішення про внесення зміни до векселя серії АА 1050715 від 29.06.2011 під 20 % річних на суму більше ніж 27 млн. грн. (векселедавець ТзОВ “Есенсе”), яке в комплексі з іншими діями боржника, призвело до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект». Зокрема, 25.04.2012 були внесені зміни і строк повернення було змінено з 29.06.2012 на 29.06.2017, який був економічно невигідний банкруту, адже вже був наявний кредит у АТ “Єврогазбанк”. При цьому, з 19.07.2011 засновником ТзОВ “Есенсе” була КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169;
- прийнято рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, резидентство: Кіпр, реєстраційний номер НЕ 288169 (місцезнаходження: Кіпр, 2112, місто Нікосія будівля Галатаріоті вулиця Лемесу 11 2 поверх), що в свою чергу мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 06.12.2011 ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» вибуло зі складу учасників ТзОВ “ІІЦ “Аквітанс” (частка на суму 45 485 762,00 грн.), 20.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “Есенсе” (частка на суму 37 500,00 грн.) та 21.07.2011 ПрАТ “ІК “Енерго-Проект” вибуло зі складу учасників ТзОВ “ОРР “Жуляни” (частка на суму 99 960,00 грн.), що зокрема підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом які додано до заяви. В той же час в банківських виписках відсутні операції із надходження будь-яких коштів за продаж свої частки корпоративних прав.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів про те, що вказані обставини позивач підтверджує висновками ліквідатора, за результатами аналізу виписок по рахунках боржника та витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте жодних документів, на підставі яких можна було б достеменно встановити, що відповідач 7 застосував вплив на прийняття управлінських рішень боржника та мав на меті умисне доведення боржника до банкрутства позивачем не надано.

Щодо відповідача-8 - ОСОБА_11 позивач стверджує, що в період з 13.12.2011 до 24.10.2013 відповідач був головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та вчинив дії, які привели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута;
- внесені зміни до векселя щодо строку повернення коштів, що було економічно невигідно банкруту;
- збільшення зобов`язань – оформлення договорів фінансової допомоги, які йшли виключно для обслуговування кредиту в АТ «Єврогазбанк», де головою правління був ОСОБА_1 , а ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 ) була членом спостережної ради з 30.08.2011 та володіла 5,012% акцій в банку, що підтверджується інформацією зі офіційного вебсайту СМІДА), в подальшому заборгованість за договорами фінансової допомоги було включено до реєстру вимог кредиторів.
Однак в матеріалах справи відсутні статутні документи боржника, з яких можливо достеменно встановити обсяг впливу голови правління на прийняття тих чи інших рішень, та інші докази, які б вірогідно свідчили, що саме дії відповідача-8 мали наслідком стійку неплатоспроможність товариства. Підстави позову, які полягають у внесенні змін до векселя та збільшенні фінансових зобов`язань, апеляційний суд визнав недоведеними, з обґрунтуванням, наведеним вище.

Щодо відповідача-9 - ОСОБА_1 , позивач стверджує, що відповідач є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, був головою спостережної ради АТ “Єврогазбанк”, який надав кредит, який в подальшому було використано не за призначенням, є близьким другом ОСОБА_10 , з 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), та як наслідок мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED.
Маючи вплив, відповідач вчинив такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- мав вплив на прийняття рішення про внесення зміни до векселя;
- мав вплив на прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником (ТзОВ “ІІЦ “Аквітанс” та ТзОВ “Есенсе”), на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів про те, що вказані обставини позивач підтверджує висновками ліквідатора, за результатами аналізу виписок по рахунках боржника та витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацією з відкритих даних, розміщених в мережі Інтернет, проте жодних документів, на підставі яких можна було б достеменно встановити, що відповідач-9 застосував вплив на погодження спостережною радою банку отримання кредиту боржником без достатнього економічного обґрунтування укладеного договору та мав на меті умисне доведення боржника до банкрутства позивачем не надано.

Щодо відповідача-10 - ОСОБА_2 , позивач стверджує, що відповідачка є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, адже є донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3 , а тому також має тісні зв`язки із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , і в період перебування цих осіб на посадах адміністратора/директора Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., на початку 2014 року за відповідачкою-10 було зареєстровано більше, ніж 25 об`єктів нерухомого майна, що може свідчити, що кошти, які були надані банкрутом на адресу підприємств, у яких засновником була ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED) та в подальшому не повернуті, були направлені на купівлю цих об`єктів нерухомого майна.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів в тому, що обставини перебування в родинних зв`язках з пов`язаними з боржником особами та обставини реєстрації певного майна за відповідачкою не можуть самостійно, без доведення належними та достовірними доказами, слугувати підтвердженням вчинення дій з метою доведення боржника до банкрутства та завдання майнової шкоди кредиторам боржника.

Щодо відповідача-11 - ОСОБА_3 , позивач стверджує, що відповідач є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, зокрема в 2012 році працював начальником Департаменту міжнародних ринків, капіталу та інвестицій в АТ “Єврогазбанк”, з 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), та, як наслідок, мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED. 
Маючи відповідний вплив, відповідач вчинив такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийняття рішення про внесення зміни до векселя;
- прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), що своєю чергою мало негативний вплив на платоспроможність підприємства. 
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів про те, що вказані обставини позивач підтверджує висновками ліквідатора, за результатами аналізу виписок по рахунках боржника та витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацією з відкритих даних, розміщених в мережі Інтернет, проте жодних документів, на підставі яких можна було б достеменно встановити, що відповідач-11 застосував вплив на погодження спостережною радою банку отримання кредиту боржником без достатнього економічного обґрунтування укладеного договору, вплив на безоплатне відчуження корпоративних прав боржника та мав на меті умисне доведення боржника до банкрутства позивачем не надано.

Щодо відповідача-12 - ОСОБА_13 , позивач стверджує, що відповідачка в період з 06.01.2015 до 22.12.2016 була головою правління ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» та вчинила дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- відсутність будь-яких дій щодо оздоровлення фінансової діяльності банкрута;
- сприяння у виведенні коштів банкрута на особистий рахунок засновника – ОСОБА_4 в період з вересня 2014 року до лютого 2015 року.
Однак в матеріалах справи відсутні статутні документи боржника, з яких можливо достеменно встановити обсяг впливу голови правління на прийняття тих чи інших рішень, та інші докази, які б вірогідно свідчили, що саме дії відповідача-12 мали наслідком стійку неплатоспроможність товариства. Підстави позову, які полягають у виведенні коштів на рахунок засновника, апеляційний суд визнав недоведеними, з обґрунтуванням, наведеним вище.

Щодо відповідача-13 - ОСОБА_12 , позивач стверджує, що відповідач є особою, яка мала безпосередній вплив на органи управління щодо прийняття тих чи інших рішень, а саме з 2011 року обіймав посаду адміністратором/директором Люксембургської компанії ROYAL HOSPITALITY CROUP S.A., яка в свою чергу володіла 100% акцій у рішень у компанії ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED), мав вплив на прийняття рішень HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, та вчинив такі дії, які призвели до банкрутства ПрАТ «ІК «Енерго-Проект»:
- прийняття рішення про внесення зміни до строку векселя; 
- прийняття рішення про безоплатне відчуження корпоративних прав, де ПрАТ «ІК «Енерго-Проект» було засновником (ТзОВ “Есенсе” та ТзОВ “ОРР “Жуляни”) на користь КОМПАНІЯ ГІЛДІГАН ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД (HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, 
- прийняття рішень щодо надання банкрутом фінансової допомоги підприємствам, де засновником було HILDIGAN HOLDINGS LIMITED, а саме: ТзОВ “Тофі” та ТзОВ “Прано Інвест”.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянтів про те, що вказані обставини позивач підтверджує висновками ліквідатора, за результатами аналізу виписок по рахунках боржника та витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацією з відкритих даних, розміщених в мережі Інтернет, проте жодних документів, на підставі яких можна було б достеменно встановити, що відповідач-13 застосував вплив, що мав наслідком безоплатне відчуження корпоративних прав боржника та прийнятті рішення про надання боржником фінансової допомоги, а його дії мали на меті умисне доведення боржника до банкрутства, позивачем не надано.

У постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 908/314/18, викладено правові висновки, згідно з якими особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини (стаття 1190 ЦК України). Особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого (пункт 53 постанови).
Відтак, у разі заявлення вимог ліквідатора у справі про банкрутство про покладення субсидіарної відповідальності на декількох осіб (учасників/засновників, керівників, інших осіб) суд має врахувати наведене вище (пункт 53 цієї постанови) та у разі не встановлення таких вимог (щодо спільно завданої шкоди), наявність елементів складу цивільного правопорушення щодо кожного з відповідачів (осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності) та неподільність завданої шкоди щодо кожної з цих осіб - має бути обов`язково встановлена, в тому числі і з метою задоволення заяви потерпілого (у разі її подання) про визначення відповідальність кожної особи у частці відповідно до ступеня її вини; у випадку неподання такої заяви усі особи несуть солідарну відповідальність.
Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ч. ч. 1 і 3 ст. 4 КУзПБ (постанова Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20).
Апеляційний суд зазначає, що у спірному випадку у заяві про покладення солідарно субсидіарної відповідальності у цій справі на відповідачів, позивач не довів неподільності шкоди, завданої підприємству боржнику, а наявні в матеріалах справи докази не дають можливості встановити ступінь вини кожного з відповідачів, із врахуванням того, що частина відповідачів були посадовими особами боржника в різні періоди впродовж тривалого часу, а частина відповідачів – особами, опосередковано пов`язаними з банкрутом.
Таким чином, відсутність доведеного складу правопорушення з умисного доведення боржника до банкрутства відповідачами зумовлює відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно 338 131 699,85 грн. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника перед кредиторами.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. В оскарженому рішенні суд першої інстанції повністю погодився з обставинами, викладеними кредитором у заяві про покладення субсидіарної відповідальності на відповідачів, не перевірив розмір відповідальності, що підлягає стягненню з відповідачів, не надав належної оцінки усім доказам окремо та в сукупності.
За результатами апеляційного перегляду справи, повно та об`єктивно встановивши обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними доказами об`єктивної сторони правопорушення, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями та бездіяльністю кожного з відповідачів і банкрутством боржника.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України уд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Враховуючи вищенаведене, оскаржене рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо заходів забезпечення позову

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 задоволено апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» частково, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) скасовано і прийнято нове рішення, яким заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Флексіс» про вжиття заходів забезпечення задоволено частково, та ухвалено:

- вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 931200680000, загальна площа 76,3 кв.м,, житлова 54 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 628038780000, загальна площа 242,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 628000980000, загальна площа 147,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91665680000, загальна площа 119,1 кв.м, житлова 52 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_8 ;
- житловий будинок реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19417143, загальна площа 708,2 кв.м, житлова площа: 109,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ФЬОРСТ ХАУС” (ідентифікаційний код юридичної особи: 43779333, місцезнаходження юридичної особи: 01024, м. Київ, вул. Басейна, буд. 5-Б; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОФІ СТАЙЛ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 38750806, місцезнаходження юридичної особи: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; відсоток частки у статутному капіталі – 50);
- транспортний засіб BMW 740D, 2993, (2023), № куз. НОМЕР_19 Державний реєстраційний номер НОМЕР_20 ;

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_5 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ), а саме на:
- земельна ділянка, площею 0,0765 га. кадастровий номер 4623055400:01:009:0135, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1136841546230, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ “ДЕЮРЕ КИЇВ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 37444920, місцезнаходження юридичної особи: 04073, м. Київ, Мкосковський проспект, буд. 16, офіс 405; відсоток частки у статутному капіталі – 50);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ), а саме на:
- 1/3 частина земельної ділянки, площ. 0,1601 га. кадастровий номер: 3220884402:05:003:0157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1204494332208, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р., с. Артемівка;
- 1/6 частина житлового будинку, загал. площ. 160,5 кв.м., житлова площ. 107,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1204418432208, який розташований за адресою: АДРЕСА_11 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1204329980000, загальна площа 61,45 кв.м., житлова 41,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_12 (витяг по квартирі надається);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_7 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ), а саме на:
- нежитлові будівлі (котельні), заг. пл. 178,3 кв.м. реєстраційний номер 1446745032212, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОРГОВИЙ ДІМ “МЕТ-ТРЕЙД” (ідентифікаційний код юридичної особи: 44228469, місцезнаходження юридичної особи: 01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Д, офіс 401; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЖІ КЕЙ ПЛЕНТ СОЛЮШЕНЗ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 35877506, місцезнаходження юридичної особи: 01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 22/7, кв. 71; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ “РОСТ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 22167870, місцезнаходження юридичної особи: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Військових ветеранів, буд. 10; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “БР ПЛЮС” (ідентифікаційний код юридичної особи: 44112038, місцезнаходження юридичної особи: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 5; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “РОЯЛ-ГРАНД” (ідентифікаційний код юридичної особи: 41148999, місцезнаходження юридичної особи: 01030, місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 31/27; відсоток частки у статутному капіталі – 100);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_9 (ідентифікаційний код: НОМЕР_6 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6414743 загальна площа 61,7 кв.м., житлова 32,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_14 ;

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_10 (ідентифікаційний код: НОМЕР_7 ), а саме на:
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “СХІДНОЄВРОПЕЙСЬКИЙ КОЛЕГІУМ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ ТА МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 38798160, місцезнаходження юридичної особи: 82060, Львівська обл., Старосамбірський р-н, місто Хирів, вул.. Б. Хмельницького, буд. 7"А"/2, офіс 1; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ГЕРБУРТ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 22188916, місцезнаходження юридичної особи: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Військових ветеранів, буд. 10; відсоток частки у статутному капіталі – 49);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_11 (ідентифікаційний код: НОМЕР_8 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2780303226040, загальна площа 46,3 кв.м,, житлова 17,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_15 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2780286026040, загальна площа 72,9 кв.м,, житлова 33,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_16 
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “АГЕНЦІЯ НОВИН “ФІРТКА” (ідентифікаційний код юридичної особи: 37952050, місцезнаходження юридичної особи: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Цьоклера Теодора, буд. 9А, офіс 14; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “КАРПАТ ІМПЕКС” (ідентифікаційний код юридичної особи: 42282985, місцезнаходження юридичної особи: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Цьоклера Теодора, буд. 9А; відсоток частки у статутному капіталі – 34);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_9 ), а саме на:
- земельна ділянка, площ. 0,3158 га. кадастровий номер: 4624885700:16:014:0018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2777365046248;
- земельна ділянка, площ. 0,1495 га. кадастровий номер: 4624885700:16:012:0009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2777349546248;
- земельна ділянка, площ. 0,0776 га. кадастровий номер: 4624885700:16:001:0021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2777326346248;
- земельна ділянка, площ. 0,6131 га. кадастровий номер: 4624885700:08:000:0214, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2711969946248;
- земельна ділянка, площ. 1,3616 га. кадастровий номер: 4624885700:11:000:0198, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2711939746248;
- земельна ділянка, площ. 0,1346 га. кадастровий номер: 4624885700:11:000:0197, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2711917446248;
- земельна ділянка, площ. 0,5736 га. кадастровий номер: 4624885700:08:000:0213, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2493076246000;
- земельна ділянка, площ. 0,1347 га. кадастровий номер: 4624885700:08:000:0122, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2493021146000;
- земельна ділянка, площ. 1,9786 га. кадастровий номер: 4624885700:08:000:0123, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2493000046000;
- земельна ділянка, площ. 0,11 га. кадастровий номер: 3223187700:04:013:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1214957832231, розташована за адресою: АДРЕСА_17 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “АТОМІКС ТЕХНОЛОДЖІС” (ідентифікаційний код юридичної особи: 37404322, місцезнаходження юридичної особи: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 23, офіс 36; відсоток частки у статутному капіталі – 90);
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “БОТАНІК ГАРДЕН” (ідентифікаційний код юридичної особи: 41419853, місцезнаходження юридичної особи: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 23, офіс 36; відсоток частки у статутному капіталі – 100);
-транспортний засіб ЗАЗ 965А, 887, (1964), № куз. 68610.

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_14 (ідентифікаційний код: НОМЕР_16 ), а саме на:
- житловий будинок, загальна площа 110,4 кв. м., житлова 43,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 396881532000 розташований за адресою: АДРЕСА_17 . Відповідний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 3223187700:04:013:0085, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,11 га;
- земельна ділянка, площ. 0,0564 га. кадастровий номер: 3223187700:04:023:0046, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385905932000, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р., с/рада. Старобезрадичівська;
- земельна ділянка, площ. 0,0501 га. кадастровий номер: 3223187700:04:023:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385903132000, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р., с. Нові Безрадичі, вулиця Підгірна;
- земельна ділянка, площ. 0,25 га. кадастровий номер: 3223187700:04:023:0047, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385897932000, розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р., с. Нові Безрадичі, вулиця Підгірна;
- житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 385883732000 розташований за адресою: АДРЕСА_17 . Відповідний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 3223187700:04:023:0047;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 381705280000, загальна площа 70,7 кв.м,, житлова 54,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 351758880000, загальна площа 157,8 кв.м,, житлова 46,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_18 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 351751280000, загальна площа 112,3 кв.м,, житлова 34,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_19 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 351509380000, загальна площа 159,2 кв.м,, житлова 47,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_20 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 350655880000, загальна площа 157,9 кв.м,, житлова 47 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_21 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 350500680000, загальна площа 75,6 кв.м,, житлова 11,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_22 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 350319280000, загальна площа 104,2 кв.м,, житлова 21,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_23 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “БОТАНІК ВІЛЕДЖ” (ідентифікаційний код юридичної особи: 40846658, місцезнаходження юридичної особи: 08714, Київська обл., Обухівський р-н, село Конюша, вул. Конюша, буд. 1/11; відсоток частки у статутному капіталі – 50);
- транспортний засіб PORSCHE 911 TURBO, 3600, (1996), № куз. НОМЕР_21 , Державний реєстраційний номер НОМЕР_22 ;
-транспортний засіб BMW X5, 2998, (2021), № куз. НОМЕР_23 , Державний реєстраційний номер НОМЕР_24 ;
- транспортний засіб TESLA MODEL S, (2016), № куз. НОМЕР_25 , Державний реєстраційний номер НОМЕР_26 ;

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_12 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1953994480000, загальна площа 85,8 кв.м,, житлова 59 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_24 ;
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1528332080000, загальна площа 57,56 кв.м,, житлова 42,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_25 
-транспортний засіб LAND ROVER DEFENDER, 2495, (2005), № шасі НОМЕР_27 , Державний реєстраційний номер НОМЕР_28 ;
-транспортний засіб PORSCHE CARRERA 2, 3600, (1990), № куз. НОМЕР_29 Державний реєстраційний номер НОМЕР_30 ;

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_12 (ідентифікаційний код: НОМЕР_14 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26175524, загальна площа 176,3 кв.м,, житлова 100,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_26 ;
- частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗЕМЛЯ ОРГАНІК ТРЕЙД” (ідентифікаційний код юридичної особи: 43161173, місцезнаходження юридичної особи: 81555, Львівська обл., Городоцький р-н, селище міського типу Великий Любінь, вул. Львівська, буд.176; відсоток частки у статутному капіталі – 50);

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_13 (ідентифікаційний код: НОМЕР_13 ), а саме на:
- квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 998575432224, загальна площа 35,1 кв.м,, житлова 15,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_27 ;
- земельна ділянка, площ. 1,4004 га. кадастровий номер: 7125155100:05:000:0394, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 172155971;

вжити заходів забезпечення заяви про покладання субсидіарної відповідальності шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ), а саме на:
- транспортний засіб HONDA CIVIC, 1799, (2008), № куз. НОМЕР_31 Державний реєстраційний номер НОМЕР_32 .

Відповідно до ч.7 ст.145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до ч.9 ст.145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, заходи забезпечення позову, вжиті постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25), підлягають скасуванню.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Станом 25.03.2025 (дата звернення позивача до суду) Закон України «Про судовий збір» не передбачав сплати судового збору за подання заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновників, керівників чи інших осіб.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.10.2022 у справі № 911/3554/17(911/401/21) під час оскарження в судах апеляційної та касаційної інстанцій судових рішень, ухвалених за результатом розгляду заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на особу, винну в доведенні до банкрутства боржника, судовий збір підлягає сплаті як за ухвалу суду і становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до підпункту 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» незалежно від того, яке судове рішення ухвалив суд першої інстанції: ухвалу чи рішення.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 гривень.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Відповідно до абз.1 ч.7 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом (абзац другий цієї частини стосується немайнових спорів).
Зважаючи наведені норми, якими врегульовано розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги в електронній формі на рішення суду першої інстанції про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на відповідачів, та якими врегульовано розподіл судових витрат, на позивача слід покласти судовий збір, сплачений апелянтами, у відповідних частинах, що підлягали до сплати.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх. №01-05/3860/25 від 29.12.2025), ОСОБА_2 (вх.№01-05/3875/25 від 29.12.2025), ОСОБА_3 (вх. №01-05/3876/25 від 29.12.2025), поданої адвокатом Шайком Сергієм Валерійовичем, 
вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 (вх.№01-05/3896/25 від 30.12.2025), ОСОБА_5 (вх. №01-05/3939/25 від 30.12.2025), ОСОБА_6 (вх. №01-05/3940/25 від 30.12.2025), ОСОБА_7 (вх. №01-05/3936/25 від 30.12.2025), ОСОБА_8 (вх. №01-05/3935/25 від 30.12.2025), ОСОБА_9 (вх. №01-05/3934/25 від 30.12.2025), ОСОБА_10 (вх. №01-05/3933/25 від 30.12.2025), ОСОБА_11 (вх. №01-05/3938/25 від 30.12.2025), поданої адвокатом Лігінович Наталією Степанівною,
та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_12 б/н від 13.01.2026 (вх. №01-05/144/26 від 14.01.2026), поданої адвокатом Панченком Романом Васильовичем, – задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25) скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 338 131 699,85 грн за зобов`язаннями Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» у зв`язку з доведенням до банкрутства на відповідачів та солідарне стягнення з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна Компанія «Енерго-Проект» 338 131 699,85 грн – відмовити.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційних скарг – покласти на позивача.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_28 ) 807,47 грн. (вісімсот сім гривень сорок сім копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 , місце реєстрації: АДРЕСА_28 ) 807,47 грн. (вісімсот сім гривень сорок сім копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_29 ) 807,47 грн. (вісімсот сім гривень сорок сім копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_30 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_31 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_32 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_33 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_34 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
12. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_35 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_36 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
14. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_37 ) 302,8 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
15. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (01001, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.16В. офіс 2, ідентифікаційний код 43000243) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_14 , місце реєстрації: АДРЕСА_38 ) 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
16. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №909/1059/17 (909/356/25).
17. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

Постанову ухвалено з окремою думкою головуючого судді.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 22.06.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.