справа № 619/2415/26
провадження № 1-кп/619/361/26

ВИРОК
іменем України
29 травня 2026 року        м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №42026222080000004 від 14.01.2026, відносно обвинуваченого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , не пізніше початку січня 2026 року, перебуваючи на території Харківської області, розробив злочинну схему одержання неправомірної вигоди від громадян України для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме посадовими особами закладів охорони здоров`я, членами відповідних експертних комісій з встановлення інвалідності, а також посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо встановлення групи інвалідності, яка в подальшому є підставою для зняття з військового обліку.
ОСОБА_5 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішень посадовими особами, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, під час особистого спілкування з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом створення штучних умов для надання неправомірної вигоди, повідомив останньому про неможливість самостійного проходження процедури оформлення другої групи інвалідності та подальшого зняття з військового обліку без надання грошових коштів посадовим особам закладів охорони здоров`я, членам експертних комісій та посадовим особам ТЦК та СП.
Одночасно з цим ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що має налагоджені зв`язки та можливість впливати на посадових осіб закладів охорони здоров`я з метою виготовлення медичних документів, у тому числі із зазначенням періодів лікування за попередні роки та внесення їх до електронних медичних баз, а також на членів експертних комісій щодо прийняття рішення про встановлення другої групи інвалідності та на посадових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зняття з військового обліку.
У такий спосіб ОСОБА_5 створив для ОСОБА_6 штучні умови, за яких останній був вимушений погодитися на надання неправомірної вигоди задля встановлення групи інвалідності, сформувавши впевненість у реальності впливу на прийняття відповідних рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави.
ОСОБА_5 визначив розмір неправомірної вигоди у сумі 9 000 доларів США, які з його слів необхідні для організації виготовлення медичної документації, проходження медичних та експертних комісій і впливу на прийняття рішень на користь ОСОБА_6 
05.02.2026 під час особистої зустрічі на автозаправній станції «ОККО», розташованій за адресою: Харківська область, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, буд. 2-В, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 механізм реалізації вказаної схеми, зокрема щодо оформлення виписок із лікувальних закладів, результатів МРТ та КТ, внесення їх до електронних медичних баз, а також подальшого проходження відповідних комісій.
11.02.2026 приблизно о 13:00, ОСОБА_5 перебуваючи у салоні автомобіля Skoda Octavia Scout державний номерний знак НОМЕР_1 на території автозаправної станції «ОККО», розташованої за адресою: Харківська область, с. Подвірки, вул. Сумський шлях, буд. 2-В, отримав від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірну вигоду в сумі 9000 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме за вплив на посадових осіб закладів охорони здоров`я щодо виготовлення та видачі необхідної медичної документації ОСОБА_6 , на членів експертних комісій щодо прийняття рішення про встановлення ОСОБА_6 другої групи інвалідності, а також на посадових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зняття ОСОБА_6 з військового обліку.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто - одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а також пропозиція та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме - одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а також пропозиція та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди. 
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих обставин згідно ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує повне визнання ним своєї вини; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, яким не завдано майнової шкоди, відсутність потерпілих; обставини та характер вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, його суб`єктивне ставлення до вчиненого у вигляді щирого каяття та готовності нести відповідальність, дані про особу винного, який раніше не судимий; одружений, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, покарання необхідно призначити у вигляді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Санкцією ч. 2 ст.369-2 КК України, за вчинення цього кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положенням ч. 2 ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд опираючись на наведені вимоги Закону, при призначення міри покарання приймає до уваги те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК, є корупційним та має підвищену суспільну небезпечність (сприяння військовозобов`язаним особам в ухиленні від мобілізації по захисту Батьківщини).
З врахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді штрафу як на цьому наполягали сторони кримінального провадження. Разом з тим, розмір який буде відповідати меті покарання , гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
При визначенні розміру штрафу, суд керується положеннями ч. 2 ст. 53 КК України та правовими позиціями Верховного суду, у тому числі, викладеними у постанові від 12.11.2024 у справі № 607/18731/23 щодо застосування положень ч. 2 ст. 53 КК України.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 23 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 399 500 (триста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст.374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема, про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Діючим запобіжним заходом відносно ОСОБА_7 є застава в розмірі 66 560 гривень, що була обрана ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13.02.2026 у справі №619/860/26 (1-кс/619/120/26).
16.02.2026 ОСОБА_7 було звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» по сплаті застави у розмірі 66 560 гривень.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку у справі.
Під час перебування під заставою ОСОБА_7 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем застава у дохід держави не зверталась.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти у розмірі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесені на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначену ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області за №619/860/26 (1-кс/619/120/26) з призначенням платежу: «Застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 13.02.2026 по справі №619/860/26, внесені ОСОБА_8 ».
На думку суду, цей захід необхідно залишити в силі до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили застава підлягає поверненню заставодавцю, оскільки це сприятиме досягненню мети та реалізації цілей застування заходів забезпечення кримінального провадження.
У порядку ч. 4 ст. 174 КПК України судом скасовується арешт, накладений у межах цього кримінального провадження на вилучене майно, що мало місце за ухвалами слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від: 18.02.2026 у справі №619/860/26 (1-кс/619/126/26); 18.02.2026 у справі №619/860/26 (1-кс/619/127/26).
Доля речових доказів вирішується відповідно до приписів ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 174, 348, 349, 368-371, 371-376, 392-395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 23 500 (двадцять три тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 399 500 (триста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, у дохід держави.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу залишити у вигляді застави.
На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заставу у розмірі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка була внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області з призначенням платежу: «Застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 13.02.2026 по справі №619/860/26, внесені ОСОБА_8 ». 
Частково скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від: 18.02.2026 у справі №619/860/26 (1-кс/619/126/26); 18.02.2026 у справі №619/860/26 (1-кс/619/127/26).
Речові докази у справі:
-90 купюр зовні схожих на долари США всі ідентичними індивідуальним и номерами НОМЕР_3 , які поміщено до сейф-пакету з «NPU 5778139», що зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати у матеріалах провадження;
-пластикову картку «Лайф-селл» НОМЕР_4 , яку поміщено до сейф-пакету «NPU 5778140»; мобільний телефон ТМ "OPPO", моделі «Find +3 Lite» в корпусі фіолетового кольору та у чохлі чорного кольору, який поміщено до сейф-пакету «NPU 6374606»; посвідчення № 1016-3, видане 02.09.2024 «Міжнародна академія козацтва», посвідчення № 9 «Спеціальний зв`язок України», які поміщено до сейф-пакету «NPU 6374605», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном в межах строку досудового розслідування, або ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді – повернути власнику;
-сумка чорного кольору, у середині якої жорсткий диск та флеш-накопичувачі, що були видані ОСОБА_5 на відповідальне зберігання – вважати повернутим обвинуваченому; прозорий зіп-пакет з пломбами для лічильників, наліпками та ліскою, що поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області; мобільний телефон «Sony Ericsson», моделі С902, IMEI: НОМЕР_5 , що видано ОСОБА_5 на відповідальне зберігання; сумка червоного кольору з різними лікарськими препаратами та коробка з лікарськими засобами «Propofol Baxter 10mg», що поміщено до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області; ноутбук «Acer Nitro 5» SN: NHQ59EU03999 39089183400, ноутбук «НР» SN:5CП71302DQ; зелена папка з документами, що було поміщено до камери зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області – повернути власнику;
-транспортний засіб марки «Skoda», моделі «Octavia Scout», державний номерний знак НОМЕР_6 , 2008 року випуску, сірого кольору, що поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 107 – повернути власнику;
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1