Справа № 569/7657/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2026 року   м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П., 
учасники справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий зміст позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 48786292 від 08.05.2025 у розмірі 18 550 грн. 00 коп., а також витрати пов`язані зі сплатою збору та на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06 березня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення права вимоги № 06-03/26, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за спірним кредитним договором. Станом на день звернення до суду загальний розмір заборгованості становить 18 550 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13 350 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги та 200 грн 00 коп. - проценти, нараховані після відступлення права вимоги відповідно до умов кредитного договору. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору та положення статей 512, 514, 516, 526, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30 березня 2026 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 130-131)
Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації.
Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надала.
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.
Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, докази.
Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. 
08 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 48786292 в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Законів України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг».
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн строком на 365 днів, тобто з 08 травня 2025 року по 07 травня 2026 року включно, а позичальник - своєчасно повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку і строки, визначені договором. Умовами договору передбачено, що протягом дисконтного (пільгового) періоду проценти за користування кредитом становлять 0,01 % за кожний день від фактичного залишку кредиту, а після закінчення такого періоду застосовується базова процентна ставка у розмірі 1 % за кожний день користування кредитними коштами.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «ЕКО ФІН» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 5 000 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок, зазначений відповідачем при оформленні заявки на отримання кредиту, чим належним чином виконало взяті на себе договірні зобов`язання.
06 березня 2026 року між ТОВ «ЕКО ФІН» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 06-03/26, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а позивач набув право вимоги до боржників за визначеними кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 48786292 від 08 травня 2025 року, укладеним із ОСОБА_1 . Відомості про відповідача та належне до стягнення право вимоги містяться у Реєстрі боржників, який є додатком до зазначеного договору відступлення права вимоги.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, кредитні кошти та проценти за користування ними у визначені договором строки не сплатила, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 18 550 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - заборгованості за основною сумою кредиту; 13 350 грн 00 коп. - заборгованості за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги; 200 грн 00 коп. - процентів, нарахованих після відступлення права вимоги відповідно до умов кредитного договору. 
Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором або доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не подано.
Оцінюючи подані сторонами докази відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК України, суд виходить із їх належності, допустимості, достовірності та достатності в сукупності, а також взаємного зв`язку між ними, і приходить до висновку, що між сторонами виникли та існують зобов`язальні правовідносини, які підлягають регулюванню нормами цивільного законодавства, зокрема глав 47-49, 51, 71 ЦК України.
ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статі 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 08 травня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 48786292 шляхом підписання договору електронним підписом Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.
Умови укладеного між сторонами кредитного договору від 08 травня 2025 року позивачем були виконані, а саме відповідачу надано кредит .
Вказаний договір було укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір № 48786292 від 08.05.2025 на суму кредиту 5 000 грн. 00 коп., отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок. При цьому, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
З врахуванням викладеного, матеріалами справи стверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому, суд зазначає, що враховуючи умови надання кредитних коштів, саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надав.
Отже, з урахуванням умов договору, загальна заборгованість за кредитним договором становить 18 550 грн. 00 коп.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Суд встановив, що між сторонами виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредиту. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому розрахунок заборгованості, який надав позивач суд приймає як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку відповідач не повернула банку. Отже, відповідач ОСОБА_1 не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і банк вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. 
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 48786292 від 08.05.2025 у розмірі 18 550 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - заборгованості за основною сумою кредиту; 13 350 грн 00 коп. - заборгованості за нарахованими процентами станом на дату відступлення права вимоги; 200 грн 00 коп. - процентів, нарахованих після відступлення права вимоги відповідно до умов кредитного договору є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача
Згідно зі статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною. Враховуючи зазначене суд вважає, що співмірним розміром відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу є сума 3 000 грн. 00 коп., яка є доведеною, документально обґрунтованою Договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, заявкою про надання юридичної допомоги № 80 від 07.03.2026.
За таких обставин на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу за відповідача в розмірі 3 000 грн. 00 коп., у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 48786292 від 08.05.2025 у розмірі 18 550 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено та підписано 01 липня 2026 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА